Om sygdom og sygdomsaarsager.) 
Forat vi skal være og føle os friske er det nødvendigt, at alle 
legemets enkelte dele og organer udfører sine funktioner paa normal 
vis. Enhver afvigelse herfra betinger sygdom af større eller mindre 
betydning, alt efter afvigelsens større eller mindre betydning for hele 
legemets økonomi. Som regel vil det vel ikke være vanskeligt at trække 
grænsen mellem normalt og sygeligt, men det gjælder dog ikke at 
sætte grænserne for det normale alt for snevre; men selv om de 
sættes aldrig saa vide, vil man dog finde, at der i dette tilfælde, 
som overalt i den organiske verden, ikke lader sig optrække skarpe 
grænser. Der er overgange, hvor det beror paa et individuelt 
skjøn eller ren vilkaarlighed, hvad man vil henregne til det normale 
eller til det sygelige. Jeg skal kun nævne fedtmængden hos et men- 
neske. Inden de forskjellige racer og slegter varierer som bekjendt 
denne betydeligt, uden dog at blive abnorm; der er imidlertid til- 
fælde af fedme, som alle vil betegne som sygelige, men grænserne 
er meget tøielige; hvad der kan være normalt for en alder vilde 
være abnormt for en anden; hvad der er abnormt for en familie 
kan være normalt i en anden. 
Der er forresten en hel række processer, som vi kan være i 
tvil om, hvorvidt de bør henregnes til de normale, de fysiologiske, 
eller til de sygelige. Det er de forandringer i de forskjellige slags 
væv, .som med stor regelmæssighed optræder i oldingealderen, og 
som vi betegner som senile forandringer. Ganske vist medfører 
disse processer forandringer i organerne, som ikke hører hjemme i 
det sunde, kraftige legeme, men det er dog vanskeligt at betegne 
dem som sygelige. Ligesaa sikkert som der i udviklingsaarene 
1) Foredrag i »Selskabet til Videnskabelighedens Fremme, i Bergen. 
5 
