68 
stofskiftet, og som ikke staar i noget direkte afhængighedsforhold | 
til ydre paavirkninger; II, sygdomme, der direkte fremkaldes af 
udenfra tilkomne skadelige agentier, sygdomsspirer. 
Til den første gruppe, konstitutionsanomalier, hører en række 
sygdomme, som desværre alle har det tilfælles, at vi kjender saare 
lidet til deres væsen og egentlige aarsagsforholde. Vi kjender en 
række symptomer, som vi har sammenfattet under et sygdoms- 
begreb, men vi ved ikke, om dette symptomkompleks er udtrykket 
for en enkelt bestemt sygdomsproces eller kan fremkaldes af for- 
skjellige aarsager. Jeg skal som eksempel tage en sygdom, vi alle 
kjender af navn, sukkersygen. Om den ved vi næsten kun, at der 
er en abnorm sukkergehalt i blodet og sukkerafsondring i urinen; 
men grunden hertil er os endnu ganske dunkel; vi ved vistnok, 
at dette sygdomskompleks kan fremkaldes paa dyr ved at beskadige et 
bestemt punkt i hjernen, men vi ved ogsaa, at dette ikke er aar- 
sagen til den samme sygdom hos menneskene. I alle fald for endel 
tilfælde af sukkersyge kan det være tvivlsomt, om grunden er for sterk: 
sukkerproduktion eller for lidet forbrug. 
Om enkelte af disse konstitutionssygdomme ved vi, at de staar I 
et nært forhold til legemets ernæring; det gjelder især om gigt, en 
sygdom som giver sig tilkjende ved afsætning af urinsur natron. 
.rundt om i kroppen, i regelen først i fødderne; derfor gaar syg- 
dommen hos os oftest under navn af podagra. Om denne sygdom 
siger et gammelt latinsk vers, at vinen er podagraens far, bordet 
dens mor og Venus dens amme. Der er vel ingen tvil om, at der 
er nogen sandhed i dette. Uagtet vi ikke formaar at følge faserne 
i dette abnorme stofskifte, er det sikkert nok, at et altfor stort 
misforhold mellem tilførsel af næring og forbrug har en væsentlig. 
betydning for udviklingen af. den urinsure konstitutionssygdom. 
Men alligevel kan man ikke opfatte sygdommen bare rent me- 
kanisk, som udtryk for et overskud af næringsstof. Den uhensigts- 
mæssige levevis, fortsat i længere tid eller i flere generationer, faar 
tilslut en indgribende betydning for selve de fysiologiske love, hvor- 
efter de kemiske omsætninger i kroppen gaar for sig; saaledes at 
den abnorme produktion af urinsure salte vedbliver ikke blot længe 
efterat overernæringen er ophørt, men fortsættes endog i kommende 
generationer;; d. v. s. sygdommen er arvelig. 
