FÅ 
det meste tilbøielig til at bestride en saadan sandsynlighed. Det er 
nu altsammen bare spekulationer, og vi kan gaa over til den anden 
store hovedgruppe af sygdomme, der direkte skyldes udenfra kom- 
mende aarsager. 
(Sluttes). 
Klaus Hanssen. 
Om nogle insektarters udbredelse 
ved kulturen. 
Det er jo en for alle bekjendt foreteelse, hvor hurtigt natur- 
forholdene kan forandre sig, saasnart mennesket griber ind med sin 
opbyggende eller nedrivende haand. Vi henviser blot til, hvordan 
en brandtomt 1 skoven ser ud efter nogle faa aars forløb, hvor snart 
der spirer op en helt ny planteverden af smaabirk, asper, ildmerke 
(epilobium angustifolinm) og diverse andre vekster, der ofte indfinder 
sig langveisfra, og med dem en insektverden, som hidtil var ganske 
fremmed for den mørke barskog. Eller en tørlagt myr, som er taget 
under kultur, og inden kort tid aflægger al sin gamle herlighed af lyng, 
vidier, bukkeblad, multebær og moser og ifører sig en helt ny dragt 
med blaat og gult, uden at der ved menneskehaand er nedlagt et 
eneste frø; og den interessante myrfauna svinder ligesaa hurtigt og 
giver plads for helt andre vingede kryb. 
Der er ogsaa en hel hærskare af planter og ikke faa dyrearter, 
som har ledsaget mennesket og merket dets fremtrængen, uden at 
der er gjort noget for deres udbredelse, vi nævner blot ugræsplan- 
terne og det kosmopolitiske utøi; vi skal her imidlertid indskrænke 
os til at fortælle lidt om nogle merkeligere tilfælde inden insekter- 
nes verden, som tør forudsættes at være de fleste af »Naturensc 
læsere mindre bekjendte. 
Den største af vore indenlandske sommerfugle er den be- 
kjendte aftensværmer »dødningehovedet« (acherontia atopos), som 
foruden ved sin eiendommelige farve ogsaa er merkelig ved sin evne 
til at kunne frembringe en lyd som af en pibende mus. 
Uden tvivl er dødningehovedet en fra Afrika eller Asien ind- 
vandret art, og kanske den ikke er mange aarhundreder gammel i 
Europa. Paa Madagaskar er den almindelig, i Indien forekommer 
