92 
tidig gjennemsætter mørke baand spektret. Dette tyder paa en tæt 
og forholdsvis kold atmosfære, hvor allerede den kemiske tiltrækning 
begynder sit forbindingsarbeide. Ogsaa disse stjerners lys svarer ial- 
mindelighed til udviklingsstadiet. Det er mørkt orangefarvede eller mat 
røde stjerner. Den stjerne, som staar 1 det øvre hjørne tilvenstre i 
stjernebilledet Orion, er en saadan. 
Saadanne er de første resultater af et studium, som endnu er i sin 
begyndelse. Jeg har valgt at fremstille dem saa enkle som muligt, idet 
jeg har undladt at omtale vanskelighederne eller de indvendinger, man 
med rette kan reise mod det eller det enkle tilfælde. Jeg har gjort det, 
fordi jeg føler mig overbevist om, at videnskaben vil overvinde disse 
vanskeligheder, ligesom den allerede har overvundet langt betydeligere 
vanskeligheder, og at methodens almindelige grundvold vil være urokkelig. 
Denne methode vil lede os til endeligt at fastslaa udviklingens store 
princip, som er kaldet til at blive et af de frugtbareste for den astro- 
nomiske videnskab. 
Fremkaldt som det var ved betragtningen af væsenerne paa vor 
jord, syntes det, som om det aldrig skulde komme at gjælde udenfor 
vor klodes grænser. Det er imidlertid gaaet ud over disse og tager i 
vore dage i besiddelse hele himmelen. Vi har 1 virkeligheden seet, 
hvorledes man, som følge af ligheder i form, bygning og oprindelse, 
som man havde erkjendt, at der var mellem jorden og planeterne, og 
ved hjælp af det merkværdige instrument, som paa en vis maade 
ophæver afstandene, havde kunnet udstrække til alle led af vort 
solsystem, principet om vor klodes oprindelse fra en glødende til- 
stand og de omvæltninger, som den derpaa lidt efter lidt har under- 
gaaet. Vi har seet, hvorledes det sammenhængende studium af disse 
forunderlige ophobninger af taagemasser, som ligger ved de længst bort- 
liggende grænser af den synlige himmel, havde gjort det muligt for os. 
at finde sporene af de paahinanden følgende forandringer, som lod os 
stanse ved tanken om solenes dannelse og klodernes oprindelse. Vi 
har endelig seet, hvorledes spektralanalysen, idet den 1 sin tur traadte 
til og gav sig ifærd med problemets løsning, ved ganske nye midler har 
tilladt os studiet af enhver af disse sole for sig og har aabenbaret for 
os forbausende forskjelligheder i deres bygning, deres egenskaber og 
deres udstraalingsevne. * 
Nogle er endnu under dannelse og viser os merker, som tyder paa, 
at den umaadelige atmosfære, som omgiver dem, er hvidglødende, an- 
dre har allerede passeret denne deres livligste aktivitets periode, og at- 
