95 
fra andre snegle har været umulig. Ikke destomindre har disse afson- 
drede dyr lagt udviklingsdygtige eg. Hvad prof. Braun ikke har for- 
fulgt, er det spørgsmaal, om de saaledes saa at sige selvavlede unger 
er lige saa livskraftige som de, der er fremkomne ved krydsning af to 
forskjellige individer, hvad Darwin har paavist ikke er tilfældet for plan- 
ters vedkommende. 
Kjæmper blandt forverdenens pattedyr. Det tør være alminde- 
lig kjendt, at der 1 1799 oppe i Sibirien ved Lenaflodens munding 
fandtes indefrosset i jorden en fuldstændig mammut (elephas primigenius). 
Det tog imidlertid hele 7 aar, før man kunde faa fundet bragt til 
St. Petersburg, og i mellemtiden var en hel del af kjødet fortæret af 
ulve. Man maatte ogsaa for transportens skyld væsentlig holde sig til 
skelettet. —Petersburgerexemplaret har derfor kjød og hud alene paa 
«hovedet og fødderne. 
Skelettet maaler 3.42 m. fra det øverste af hovedet til fødderne. 
Skelettet af elephas meridionalis fra Pliocen er endnu større, idet 
det maaler 4.22 m. fra hoved til fod. Det har en længde af 6.60 m. 
fra enden af stødtanden til det bagerste af bækkenet, og 5.36 m. maalt 
fra hovedets forside til samme punkt. Dette er det hidtil største kjendte 
pattedyrskelet. | 
Man har imidlertid enkelte knogler, som tyder paa endnu langt 
kjæmpemæssigere dyr. Saaledes har man lige ved Paris fundet et 
skulderblad af elephas antiquus, som maalte 1.30, mens skulderbladet 
af den ovenfor omtalte e. meridionalis kun maaler 1.24 m. 
Man har et skinneben af dinotherium. Dette maaler 0.94 m,, 
mens samme ben hos e. meridionalis kun maaler 0.70 m. 
Dersom forholdet mellem skinneben og skulder og hele skelettets 
høide har været det samme hos elephas antiquus og dinotherium gi- 
ganteum som hos e. meridionalis, maa e. antiquus have naaet en høide 
af 4.42 m. og dinotherium en høide af 4.96 m. 
Tre mennesker med en høide af 1.80 m. stillede paa hinandens 
skuldre vilde neppe række.op til det øverste af hovedet paa en dino- 
therium. 
Ordnes de forskjellige elefanter efter størrelse, faaes følgende række: 
1) Dinotherium giganteum fra miocenperioden. 
2) Elephas antiquus fra kvartærperioden. 
3) Elephas meridionalis fra pliocenperioden. 
4) Mastodon americamus fra kvartærperioden. 
5) Elephas primigenius fra kvartærperioden. 
6) Nulevende elefanter. 
Det er ikke sandsynligt, at mennesket har seet dinotherium, men 
«det er vist, at det har staaet ansigt til ansigt med e. antiquus og med 
mammut. Det havde ikke andet end flintøkser at bekjæmpe dem med, 
og dog har det vundet bugt med dem. 
Mount Morgan. Dette lille, men ved sin guldrigdom merkværdige 
fjeld ligger i Queensland (den nordøstlige del af Australien). Det er 
allerede engang før omtalt i »Naturen« (1885, side 109). Fjeldets 
