Tanglopperne eller amphipoderne. 
Den samme betydningsfulde rolle, som insekternes talløse hær 
spiller paa landjorden, udføres i de undersøiske regioner for en stor 
del af krebsdyrene og da fornemmelig af »havets schakalerc, amphi- 
poderne, de saakaldte »tanglopper<, som ved at holde vegetationen 
i tømme og bortskaffe forraadnede organismer fungerer som et virk- 
somt sundhedspoliti, et arbeide, hvis betydning vistnok er større, 
end man ialmindelighed pleier at gjøre sig forestilling om. Den 
fremstilling, som jeg her skal forsøge at give af disse smaadyrs i 
mange henseender interessante naturhistorie, kan selvfølgelig i et 
populært tidsskrift ikke trænge særdeles dybt under overfladen eller 
gaa meget langt i enkeltheder; men efter nu i en række af aar at 
have offret en stor del af min tid paa studiet af amphipoderne har 
jeg faaet lyst til ogsaa udenfor den snevre kreds af fagmænd at 
meddele noget fra en dyreverden, som ifølge sagens natur nærmest 
kun naturforskeren kommer i berørelse med. / 
Af lærebøgerne vil vi faa undervisning om, at amphipoderne 
eller »tanglopperne<, som de i almindelighed benævnes (i Nordland 
heder de overalt »marfluer<), hører til de saakaldte ringkrebs, 
hvis legeme er delt i et antal temmelig ensartede led, i modsæt- 
ning til skjoldkrebsene, der har hoved og bryst sammenvokset, 
og hvis høiest udviklede repræsentanter møder os i de velbekjendte 
krabber og krebs (hummer, ræker). 
Antallet af kroppens led er i almindelighed 15, nemlig hove- 
det, kroppen (trumeus), der bestaar af 7 led, hvoraf de 2 forreste 
kan være sammensmeltede som hos en art hyperia, eller de 2 ba- 
. gerste som hos dulichia, og baglivet, der i almindelighed ogsaa 
bestaar af 7 led, hvoraf imidlertid det sidste, halepladen (telsom), 
er ufuldstændigt udviklet og uden bihang, medens de 13 foregaa- 
7 
