120 
Snoren, der er omtrent 10 meter iang, samt den til enden af en bambus- 
stok fæstede fakkel holder fiskeren i venstre haand. Om livet bærer 
han en kurv, hvori fangsten nedlægges, og et slags forklæde, der inde- 
holder tyristikker til fornyelse af fakkelen. Høire haand er fri, men har 
nok at gjøre med at tage imod fisken og holde ilden vedlige. Fr alt 
orden, saa vader fiskeren ud i elven, fuglen følger med ham og begynder 
sit arbeide, efterat have gjort lidt toilette, dyppet hoved og hals i vandet 
og pudset sine fjær. Fiskeren holder fakkelen lige fremfor og over 
hovedet paa fuglen, forat den skal kunne se fisken i det klare vand, og 
det uden at fuglen synes at være det ringeste ræd for ilden, tiltrods for 
gnisterne, som stadig falder ned paa dens hoved og hals. 
Fisket foregaar altid opover mod strømmen, og manden har nok 
at gjøre med at følge den livlige fugl, vadende til op paa laaret i den 
stride strøm. Selv vi, som gik langs bredden forat kunne følge det 
eiendommelige skuespil, havde vor fulde hyre med at holde skridt med 
de to kompagnoner. 
Fuglen dykker, svømmer 8—10 meter under vandet, farer op af 
vandet og ned igjen, er yderst livlig og tager stadig fisk. Er det smaa 
fisk, den fanger, beholder den dem i gabet, til den har faaet fat paa 
to—tre stykker; de større fisk derimod bliver straks tagne fra den og 
puttede i kurven. 
I løbet af en halv times tid fangedes femten fisk, hvad der i be- 
tragtning af det uheldige fiskeveir ansaaes for ganske godt. Alle fiskene 
var af samme sort, op til en tredive centimeter lange og meget lidet 
skadede af fuglens næb. De største af fiskene fik vi til frokost næste 
dag; de andre blev givet til fuglen, der af fiskeren blev hjulpen til at 
svælge dem. Uden hjælp vilde den ikke have kunnet faa dem ned 
igjennem sit af baandet indsnørede svælg. 
Fuglene maa særlig dresseres til denne fangst og arbeider kun om 
natten. Den fugl, vi iagttog, var to ar gammel og var anseet for en 
meget duelig fisker, da den i heldige nætter, naar den var 1 virksomhed 
hele natten, havde fanget op til 400 fisk. 300 ansaaes allerede for en 
god fangst. Kun i stille nætter gaar det an at fiske, og jo mørkere 
natten er, desto bedre gaar fangsten. 
Den totale solformørkelse 1 januar 1889. 
Solformørkelsen viste sig total i et bueformigt belte, som med en 
bredde af indtil 160 km. strakte sig i en længde af 3000 km. gjennem 
det nordvestlige af de forenede nordamerikanske stater og det stille hav. 
