Myrer som plantevenner. 
En af de grene af naturvidenskaberne, som særlig i de senere 
aar er kommet til hæder og værdighed, er den, som 1 engere for- 
stand kaldes biologi, det vil omtrent sige læren om dyrs og plan- 
ters levevis og hensigtsmæssige indretninger, eller bedre istedetfor 
»hensigtsmæssige indretninger< tilpasninger til ydre forholde, hvor- 
ved deres indretning først blir hensigtsmæssig. 
Og disse biologiske studier har den fordel fremfor andre 
grene af naturvidenskaben, der i mange henseender kan være mere 
betydningsfulde, at de har saadan almindelig interesse. Biolo- 
gien er den gren af videnskaben, som lettest opfattes af og mest in- 
teresserer folk udenfor faget. En af de dele af biologien, som i denne 
og andre henseender indtager en fremtrædende plads, er undersøgel- 
serne over giensidigheden mellem planter og dyr, de to store »riger< 
af levende væsener. Disses forhold til hverandre er i det store 
taget det, at dyrene fortærer planterne. Men dette forhold med- 
fører interessante komplikationer paa grund af den kamp for tilvæ- 
relsen, det fremkalder, og som har virket udviklende paa baade 
dyrenes og planternes bygning og indretninger, ganske som om 
begge parter havde været i besiddelse af tænkende intelligens og 
selvstændig kunnet gestalte sine organers udseende og beskaffenhed. 
Planterne udvikler særlige indretninger, bestemte til at beskytte dem 
mod at fortæres, og dyrene søger at overtræffe dem ved en orga- 
nisation, der gjør planternes forsvarsvaaben uvirksomme ligeoverfor 
dem. Det er kampen mellem panserskibe og panserbrydende kano- 
ner i en anden udgave, kun at planternes forsvarsvaaben ikke altid 
bestaar i panserlignende beskyttelsesmidler, men i torne eller gift- 
stoffer, eller begge dele kombineret — som i brændhaarene, vi allerede 
g 
