138 
man har besked. Vi kjender nu efter de seneste fund i Amerika 
temmelig nøiagtigt hestens afstamning og ved, at den har havt for- 
fædre med 5, 4, 3 og 2 tæer (se fig. 2), mens vor hest kun har 
en. Det hænder nu stundom, at der kommer heste til verden med 
2 og 3 tæer (se fig. 1) i dette tilfælde kan der ikke være tvil om, 
at vi har tilbageslag eller atavistisk arv fra længst uddøde forfædre 
for os. Darwin har med temmelig sikkerhed godtgjort, at alle vore 
tamme dueracer nedstammer fra klippeduen, og nu hænder det, at naar 
to forskjellige dueracer parrer Sig, saa frembringer de en klippedue. 
De to tamme dueracer kan være yderst afvigende og begge neppe nok 
have nogen lighed med klippeduen, men dog frembringer de en 
saadan. Hvor har nu denne sidstes eiendommeligheder ligget skjult 
nedigjennem alle de talrige generationer af de saa afvigende tamme 
dueracer? det er det aldeles umuligt for os fortiden at sige. Og 
for at De kan faa et endnu bedre begreb om, hvor gaadefuldt dette 
er og hvor gaadefuld idethele arveligheden er, skal jeg vise Dem, 
da 
a Ö 
Fiz. 3. å modent menneskeligt eg, 50 gange forst. (Æ kjerne, m membran.) 
b menneskeligt sædlegeme, meget sterkt forst., seet fra siden 
og ovenfra (Æ hoved, Å hals, & hale). 
gjennem hvilke forsvindende smaa dele en fader og en moder over- 
drager sine egenskaber til sine børn. De ser paa fig. 3 et menne- 
skeligt eg; det eri virkeligheden saa lidet, at det netop saa vidt kan 
sees med blotte øine; ved siden af ser De et menneskeligt sper- 
