143 
menneskelige samliv har nu disse former for kampen for til- 
værelsen faat en anden karakter end tyveri og mord, hvilke to 
gjerninger vi nu betegner som forbrydelser mand og mand imellem, 
men ikke nationerne imellem. Krige med mord og tyveri hører 
endnu til de folkeretlige dyder, kunde man gjerne sige. Denne so- 
ciale opfattelse af de medfødte og saaledes arvede tilbøieligheder 
til tyveri og mord har ledet til en miskjendeise af forbryderne, idet 
man betegner dem som udskud at menneskeheden, som abnormiteter. 
Man kunde snarere betragte dem som levninger fra fortiden, fra den 
tid, da menneskene stjal og myrdede uden at betragte det som 
synd. OQOgsaa med hensyn paa disse tilbøieligheder har opdragelsen 
og livsforholdene en enorm magt til at modificere de naturlige an- 
læg, hvilke modifikationer styrkes og fastholdes ved arven, saa der 
nu for tiden ikke paa langt nær findes saa mange tyve og mordere 
som før i tiden; menneskene blir i saa henseende bedre og ikke 
slettere. 
Saa er der endnu et punkt, hvor den sociale opfattelse af arv 
afviger fra den naturvidenskabelige, men hvor den første i væsent- 
ligt mon har indvirket paa den sidste. Fra socialt standpunkt kal- 
des det arv, naar børn faar penge eller værdigheder efter sine for- 
ældre; fra paturvidenskabeligt standpunkt burde dette ikke kaldes 
arv, da penge aldrig bliver en fysiologisk eiendom for den, der er- 
hverver den og saaledes ikke kan »nedarves« paa samme maade 
«som legemlige og aandelige egenskaber, der ligger i blodet, som 
man siger. Denne adskillelse mellem det sociale begreb arv og det 
naturvidenskabelige begreb, der betegnes med samme navn, staar 
- imidlertid ikke klart for alle, og derved er der fremkommen betyde- 
lig forvirring med hensyn til opfatningen og hvorvidt visse sygdomme 
kari »arves« eller ei. 
*. Vi har en del parasitære sygdomme, kroniske saadanne, der 
endnu almindeligt betragtes som arvelige, men som visselig ikke 
er det. 
Det er fornemmelig de 3 sygdomme syfilis, tæring eller tuber- 
kulose og spedalskhed, hvorom dette gjælder. De fortjente egent- 
lig hver af dem sin særskilte behandling, men jeg skal holde mig 
til «den almindelige side af spørgsmaalet om arv. Det er en be- 
kjendt sag, at alle disse tre sygdomme under visse omstændigheder 
»B ov 
