I51I 
c. 6 tommer dybt i jorden i vinterkvarter. Disse dyr bevæger sig 
med stor færdighed, saa man maa være rap med fingrene, vil man 
naa dem. Jeg erindrer endnu fra en ekskursjon til Zuider-søen, 
hvilken møie vi havde forat samle en 50 stykker, som skulde være 
prøveklude for mine carcinologiske studier under professor W.'s le- 
delse; det vrimlede af dem under hver sten, men i næste øieblik 
var de alle forsvundne, de fleste ved at grave sig ned 1 sanden. 
Ved denne leilighed kan vi med etpar ord omtale amphipodernes 
bevægelse i vandet, hvorom vi af lærebøgerne faar et skjævt be- 
greb. Det heder nemlig, at de »hopper liggende paa siden,« hvilket 
nok tildels kan siges om de nævnte landboere, men i vandet bevæger 
de sig som andre krebsdyr paa ret kjøl, idet jeg dog har seet an- 
ført, at enkelte svømmer paa ryggen. Jeg har desværre hidtil for- 
sømt at anstille nærmere undersøgelser over de forskjellige arters 
maade at bevæge sig paa; der er vist mange interessante iagtta- 
gelser at gjøre ogsaa paa dette omraade. 
I forhold til Baikalsøens ovenfor omtalte overordentlige rigdom — 
paa arter, er de europæiske ferske vande meget fattige paa amphi- 
poder, men til gjengjæld har enkelte af dem en saameget større 
udbredelse og kan forekomme i stor mængde. Saaledes vrimler 
der i de fleste af vore fjeldvande af gammarus mneglectus, der er en 
ypperlig føde for ørret, der navnlig sat op i fisketomme vand i for- 
holdsvis kort tid af dette »aate« opnaar betydelig størrelse og fedme. 
Det er en ganske stor art, i det ydre meget lig den almindeligste 
af vore saltvandsarter, g. locusta, som pleier at betragtes som en 
type paa en amphipode, men hverken af udseende eller levesæt er 
af nogen særlig interesse, ialfald for en overfladisk betragtning. 
Ligesom vistnok Baikalsøen er de store svenske og finske 
Indsøer samt Mjøsen og flere andre hos os saa at sige de gjen- 
staaende fjordbunde fra en tid, da havet havde et andet niveau, og 
skjønt vandet i disse søer nu vistnok er fuldkommen ferskt, huser 
de dog flere dyrearter, der egentlig tilhører havet, men som engang 
afstængte fra dette dog har formaaet at lempe sig efter de for- 
andrede forholde. Foruden fiske udgjøres disse interessante former 
hovedsagelig af crustacéer, hvoriblandt ogsaa en meget stor amphi- 
pode, gammaracenthus loricatus, der vel egentlig har sit hjem i Is- 
havet under Grønland,'Spitsbergen samt i Hvidesøen, men ogsaa i 
en noget mindre og lidt afvigende form, der dog ikke er artsfor- 
