153 
og iphimedia omfatter ogsaa nogle meget kantede arter, og af sidst- 
nævnte slegt vil man i Challenger-ekspeditionens beretning kunne 
gjøre bekjendtskab med nogle yderst fantastiske former. Den her 
ved Tromsø ikke sjeldent forekommende høiarktiske dulichia spino- 
sissima er ogsaa et besynderligt dyr, der ligner en liden pigget kvist 
og er overmaade let at overse blandt de mangeartede gjenstande, 
man faar op i skrabesækken; og den kantede haardhudede pleustes 
panoplus er i endnu høiere grad ved form og farve beskyttet, saa 
der skal et øvet øie til at skille den ud blandt det materiale, man 
faar op paa grusbund, hvor denne art helst holder til. En stor del 
arter bærer ganske afstikkende farver, men mange harmonerer yp- 
perligt med sine omgivelser; enkelte er sande kamelæoner til at 
skifte efter bundens beskaffenhed, og jeg tror nævnte pleustes bærer 
prisen fremfor alle, derefter kommer den anselige amathilla sabimi 
og arter af slegterne amphitoe, podocerus, calliopius. 
Indenfor de ellers temmelig ensformige lysianassider ud- 
merker lepidepecreum umbo sig ved at have den 4de sideplade 
ophøiet som en skjoldbule og af sterkere farve end det øvrige legeme, 
og merkelig er ogsaa den lille argissa typica, der efter G. O. Sars's 
observation afsondrer et klart seigt slim, som vistnok er et spinde- 
stof, ligesom den i sin habitus ganske ligner en ampelisca, om 
hvilke ovenfor er fortalt at de bygger rør af ler. 
Betydelig afvigende fra de typiske amphipoder er slegten 
corophium, der lever paa grundt vand i dynd og sand, hvori den 
graver sig gange. Legemet er fladtrykt ovenfra og fødderne er 
korte, saa de faar lighed med en isopode, og dertil er de øverste 
følehorn ganske overordentlig fortykkede især hos hannen, hvor de 
er ligesaa lange som legemet. Beslegtet med disse er chelura 
terebrans, der borer i gammelt træ, hvortil dens munddele er vel 
afpassede, og de nederste følehorn er omdannede til et skuffeformet 
redskab, hvormed den bortskaffer de afgnavede spaaner. Den er 
funden udbredt ved Europas kyster, hos os ifølge Boeck kun i 
Kristianiafjorden; ganske paa samme vis lever en liden isopode, lim- 
noria terebrans, der er meget skadelig for træværk undervands og 
ogsaa her ved Tromsø forekommer i stort antal i bryggestolperne. 
Ovenfor er allerede hyperiderne omtalte flere gange som en 
eiendommelig gruppe inden amphipoderne. De er udbredte i alle 
have, men har kun faa repræsentanter i de koldere strøg, mens 
