155 
at fjerne sig saameget fra de egte amphipoder, at man tildels har 
villet adskille dem i en egen gruppe sideordnet med disse; men da 
de samme anlæg gjenfindes, om end med nogen modifikation, kan 
de nok bibeholdes sideordnede med hyperider og de egentlige 
gammarider. Den langstrakte legemsform deler de med slegterne 
dulichia og hela blandt de egte amphipoder, som de ogsaa i en 
hast ligner, men ved en nøiere undersøgelse vil vi finde følgende 
eiendommelige forhold: Første legemsled er sammenvokset saaledes 
med hovedet, at første fodpar kommer til at sidde paa struben 
(deraf navnet læmodipoda); saa fattes sidepladerne (epimera) ganske, 
3die og 4de fodpar mangler ofte, og dertil har bagkroppen ofte kun 
I led, og springfødderne fattes delvis. Gjællerne er tilstede som 
smaa sække paa 3die og 4de fodpar, hos proto, der besidder 3—4de 
fodpar, bærer ogsaa 2det fodpar en gjællesæk. I almindelighed er 
alle fodpar forsynede med en gribeklo eller haand, som er sterkest 
udviklet paa det 2det fodpar. Mellem kjønnene er der store for- 
skjelligheder, og ligesaa afviger de yngre individer betydeligt fra de 
ældre, hvilket har fremkaldt mange vanskeligheder ved fastsættelsen 
af arterne. Det er nogle ualmindelig træge dyr, og deres legems- 
form tyder heller ikke paa livlige bevægelser; de kryber ganske 
paa samme maade som larverne af »maalerne« blandt sommerfug- 
lene, da midtpartiet af legemet i almindelighed fattes fødder. Far- 
verne er oftest brunlig, oliven, rødlig eller gulagtig og harmonerer 
glimrende med omgivelserne. Naar man haler op en bunke traad- 
tang (corda filum) her i Tromsøsundet, vil den ialmindelighed være 
besat med caprella septentrionalis, vor største art, men dersom man 
ikke blev opmerksom paa dyrenes bevægelse, vilde de fleste blive 
overseede, thi nogen differens i farven mellem tangen og caprella'en 
skal ikke det skarpeste øie kunne opdage. Dens mindre slegt- 
ning, c. linearis, har jeg tildels fundet i en teglrød varietet, der 
stak dygtig af mod omgivelserne, men en pigget endnu ubestemt 
art, som forekommer sjelden paa dybere vand, er kun ved største 
agtpaagivenhed at finde ud blandt hydroiderne, paa hvilke den 
vistnok mest holder sig. Snyltedyr i egentlig forstand er vel neppe 
nogen af denne gruppe, men en af de mindste arter, podalirius 
typicus, forekommer ofte eller oftest fastheftet til den samme art 
søstjerne, asteracanthiom rubens, hvorpaa den ovenfor omtalte melita 
obtusata pleier at sidde. 
