5 
berøre hinanden. Tilslut igjensyes bugen. Man maa ikke fylde 
for meget i skindet, da det derved let kan blive forstrakt. 
Før skindet blir indpakket, hænges det op paa et tørt, skygge- 
fuldt sted til tørring. 
Paa reiser, hvor det gjælder at have mindst mulig bagage 
med sig, kan man godt nedsalte skindene i tønder, kun maa 
man sørge for, at skindet er vel dækket af saltet. Større skind 
saasom af hvalros konserveres bedst paa denne maade. Saltet 
kan uden skade blandes med alun. 
Fugle. 
En fugl kan aabnes under bugen, under vingen eller paa 
ryggen. En øvet flaaer vil rette aabningen efter fjærenes be- 
skaffenhed. Den for begynderen letteste aabning er imidlertid 
efter ryggen. 
Fuglen lægges med ryggen op og vingerne udbredte foran 
flaaeren. Fra nederste halshvirvel og nedover mod gumpen 
skilles fjærene vel ad efter midtlinjen; med saksen eller en spids 
kniv snitter man huden op fra halsen til vel midt paa ryggen, 
et saa stort snit, at man kan skjønne, kroppen vil kunne 
slippe igjennem. Ved at løfte forsigtig i fjærene paa den ene side 
begynder man flaaningen henimod den ene vinge, og man gjør 
bedst i, indtil man har faaet nogen færdighed, at løsne afveks- 
lende snart paa den ene, snart paa den anden side, indtil man 
faar skulderen fri. Med kniven eller saksen snittes vingebenet 
af. Halsen skjæres derpaa over saaledes, at en lille stump bliver 
siddende igjen paa kroppen. Dersom der er anledning dertil, 
skal man fæste en traad om denne stump og hænge fuglen op 
i passende høide, saa man bekvemt kan arbeide med den. 
En begynder vil altid arbeide rensligere med fuglen hæn- 
gende end hvilende paa bordet eller i haanden. Har man 
fuglen vel og bekvemt ophængt, skjærer man luft- og spise- 
rør over, dersom ikke dette allerede er gjort samtidig med hal- 
sens afklipning. Man maa nu tage fat paa vingerne igjen. 
