9 
eller sterk saltlage, end at fylde det midlertidigt med stry, da, 
et saadant fyldt skind tager stor plads. 
Det er af særlig vigtighed at fiskens længde, høide og tyk- 
kelse, samt farvetegning angives. 
Skeletter. 
Skal et dyr skeletteres, aftages først huden, hvorpaa man 
bortskjærer mest muligt af kjødet. Hovedet løsnes fra kroppen 
i nakkeleddet og hjernen udtages. Fr det et større dyr, som 
skal skeletteres, deles rygraden, for at man kan faa udtage ryg- 
marven. Under denne behandling maa man vogte sig vel for 
at beskadige eller fabe noget ben.  Skelettet tørres nu og pak- 
kes sammen, hovedet, for- og baglemmerne, som er skilt fra 
kroppen, stikkes ind i brystkassen, alle løse ben bindes fast 
til et af de større. 
Ved præparation af hvalskeletter maa man særlig have 
sin opmærksomhed henvendt paa de to smaa bækkenben, der 
ligger løse i kjødet og derfor let oversees. Bækkenbenene ligger 
lidt foran og lidt til siden for kjønsaabningen og næsten lige 
under huden; de er derfor ikke vanskelig at finde, naar man har 
en hel hval foran sig. Vanskeligere er det at finde, naar hvalen 
allerede er afspækket. Derfor bør disse to ben være de første 
man søger at faa fat paa. Alle de øvrige ben er sammenhæn- 
gende, ingen af dem kan derfor bortkomme uden ved den gro- 
veste skjødesløshed. 
Den finere rensning af benene sker, enten ved kogning eller ved 
maceration. Kogning er den hurtigste methode, men den gjør ikke 
benene saa smukt hvide som macerationsmethoden. Ved macera- 
tion lader man benene ligge i vand indtil de er gaaede i forraad- 
nelse. Hvis der løber en liden bæk i nærheden af det sted, hvor 
man er, kan man lægge benene i den, dog maa man passe vel paa, 
at intet bortføres af vandet. Man kan imidlertid godt hjælpe 8ig 
med et kar med vand; vandet maa skiftes ofte, især i den første 
tid, hvis man vil have smukke skeletter. Forat fremme forraadnel- 
