170 
For de kraftige staurhynningers vedkommende er denne ind- 
slæbning et ganske drøit arbeide, hvalen pidsker vandet med sin 
svære hale og farer afsted som en besat, saalangt touget rækker. 
Holder dette, og har harpunen faaet ordentlig tag, saa maa imidler- 
tid dyret snart give kjøb; i begyndelsen slæber det uden vanskelig- 
hed afsted med en 20—30 mand, selv om de stritter mod af alle 
kræfter; snart udmattes det imidlertid af anstrengelse og blodtab og 
havner tilslut i fjæren. Under indslæbningen af en staurhynning 
for nogle aar tilbage havde der paa et fremspringende næs lige ved 
den bugt, hvor indhalingen foregik, samlet sig foruden endel ind- 
fødte ogsaa en stor mængde skuelystne byfolk, som var komne 
ud for at overvære fangsten. Saa fik pludselig en kraftig staurhyn- 
ning det indfald at gaa forbi næsset, som i et øieblik blev fulcstæn- 
dig feiet for tilskuere af det spændte toug, der uden persons-anseelse 
væltede de pelsklædte og floshatprydede herrer overende, n2d mel- 
lem stenene i fjæren eller helt ud i søen. Med de mindre hvaler 
gaar det selvfølgelig fredeligere til, om end ogsaa de kan være nok- 
saa stride at hale ind, især hvis harpunen har truffet paa et' mindre 
heldigt sted. 
Efterhaanden som dyrenes antal aftager, drages noten tættere 
sammen, da man ellers ikke vilde kunne faa tag i de gjenblevne 
dyr; det gjælder bestandig at have dem samlet paa saa lidet rum 
som muligt, forat det skal være muligt at naa dem med harpunerne. 
Under den hidsige jagt, som foregaar indenfor det skrøbelige 
stængsel, hænder det jo af og til, at et forskræmt dyr glemmer sig 
og render igjennem den indre not. Eksemplet lader imidlertid ikke 
til at smitte, hvad der ikke taler til fordel for dyrenes intelligens; 
undvigelserne sker altid ganske enkeltvis, og de undslupne dyr lærer 
ikke af erfaringen, saaat de gaar gjennem ydernoten ud af bassinet. 
Hænder det end ikke ofte — saaledes som ved hvidnosefangsten nu i 
april — at fiskerne faar tag i halefinnen paa dyret med det samme, 
det skal gaa igjennem noten og har magt til at holde tast paa den 
sprellende delfin, til den kan blive harpuneret, saa lykkes det ialfald, 
om end først efter langvarig jagt, at harpunere de undslupne hvaler 
i det større basin. Isaafald er afstanden fra land for stor til at tau- 
get kan være fæstet der; harpunlinen er fastgjort i baaden, som det 
saarede dyr farer frem med paa en noksaa voldsom maade. En 
hvidnose, som harpuneredes paa dette vis, rendte saaledes en halv 
