173 
gigheden af jordens daglige omdreining vil tilslut legemet, uden nogen 
vilieanstrængelse vænne sig til dette. En sømand er saaledes ligesaa ud- 
hvilet efter 4 timers søvn, som vi efter 8; under den korte søvn er der 
atter opbygget nok eksplosive materialer til at holde ham fuldt vaagen; 
men kun for en forholdsvis kortere tid, 4—6 timer, og efter denne tid 
er han igjen lige tilbøielig til søvn, som en arbeider paa land ved slut- 
ten af en arbeidsdag paa 12—13 timer. 
En anden theori er, at der, 1 lighed med hvad som finder sted for 
musklernes vedkommende, under hjernearbeidet produceres melkesyre, 
der skulde virke søvndyssende ligesom narkotiske stoffe. Uheldigvis for 
denne hypothese, kan man ikke fremkalde søvn ved melkesyre. 
Man har ogsaa forklaret søvnen som betinget i periodisk tilbageven- 
den af blodfattigdom 1 hjernen; besvimelse er jo en søvnlignende til- 
stand og beror paa en pludselig opstaaende blodmangeli hjernen. Des- 
uden finder denne theori ogsaa støtte deri, at mennesker, hvis kræfter 
er sterkt udtømte efter sygdom eller blodtab, specielt efter maalti- 
derne, da fordøielsen gjør krav paa en stor del af individets blod, fal- 
der 1 sterk og dyb søvn. For folk, som gaar tilsengs med overan- 
strængt hjerne og blodstigning til hovedet, er et let maaltid umiddelbart 
før sengetid et godt middel mod deres søvnløshed. Man har ogsaa 
observeret hjernens tilstand under søvnen hos dyr og mennesker, hvor 
dele af hjerneskallen har været borte, og fundet en aftagen 1 hjernens 
størrelse og blodfyldning under søvnen. Men lader man nu en sterk 
lysstraale falde paa det lukkede øienlaag, viser der sig en udvidning af 
hjernens blodkar, uden at individet vækkes, hvilket altsaa viser os, at 
den nervøse udtømmelse er det primære, blodtomheden det secundære 
— ethvert organ indeholder mindre blod i uvirksomhed end under ar- 
beide. — Til barnet, træt af legen, og arbeidsmanden, udaset efter en 
dags virksomt muskelarbeide, kommer søvnen i sund tilstand, saa snart 
øinene lukkes, sted og komfort er dem ligegyldig, — 1 sildetiden sover 
jo strilerne staaende, hængende med armene over udspændte tauge. — 
Den endnu trættere mand, hvis hjerne har været 1 aktiv virksomhed, 
kaster sig derimod maaske urolig paa leiet og anraaber forgjæves søv- 
nen. De førstes liv er udadvendt, deres bevidste indtryk ophober sig 
mindre som forestillinger og ideer, men faar et direkte udslag i en hand- 
ling. Hos den sidste, tænkeren, følges sanseindtrykkene af et sterkt be- 
vidsthedsliv, som gjerne vedvarer tiltrods for trangen til søvn. 
Hvilken sterk rolle ydre indtryk spiller hos en kropsarbeider, viser 
overmaade tydelig en særdeles interessant iagttagelse af nervelægen 
Strømpel: En mand var følesløs over hele kroppen, uden lugt og smag, 
