174 
blind paa det ene øle og døv paa det ene øre, de eneste porte for 
indtryk udenfra var det andet øie og øre. Naar nu det friske øre tilstop- 
pedes, og det friske øie tilbandtes, sov bestandig manden ind om 2—3 
minutter, efterat han forgjæves først havde forsøgt ved klappen i hænderne 
at virke paa hørelsesnerven og derved holde sig vaagen. — Ligesom 
absolut mangel paa ydre indtryk fremkalder søvnen, forhindres denne 
ved indvirkninger paa vore sanser enten indenfra eller udenfra; for- 
nemmelsen af kolde fødder er saaledes en almindelig aarsag til søvn- 
løshed, som undgaaes ved et varmt fodbad, umiddelbart før man gaar 
tilsengs. Omvendt hindrer hedefornemmelser mange nervøse folks 
søvn, og her er en kold afrivning det rette middel. 
Ogsaa over søvnens fænomener hersker lovmæssigheden; først lukkes 
øinene, og den vigtigste sans sover, hovedets muskler slappes, og hele 
kroppen søger en bagoverbøiet stilling, mens de intellektuelle evner 
endnu er i fuld virksomhed, saa at man under søvnens begyndelse un- 
dertiden kan tænke ualmindelig klart og korrekt. Rygmarvens refleks- 
energi er forsterket; derfor forstyrres nervøse individer ofte af træknin- 
ger i lemmerne, fremkaldt ved sengklædernes pirring af huden, indtryk, 
som gjennem følelsesnerverne og rygmarven overføres paa musklernes 
bevægelsesnerver; — eller et barn, som ikke har hostet hele dagen, an- 
faldes under sin indslumren af et hosteanfald, en smule slim i luftrørene, 
som før ikke har afficeret den lille, er nu et tilstrækkelig irritament. 
Tilslut lammes ogsaa følelsesnervene, og sidst af alle sanser sover 
hørelsen ind. OQgsaa den indre hjernevirksomhed svinder gradvis, først 
vilien, saa den logiske sammenknytten af ideer, vor dømmekraft lammes, 
og vi bliver ikke længer istand til at forbauses over vor erindrings og 
fantasis forunderlige udflugter i drømmenes verden. 
Under søvnens første stadium er vi os ofte bevidst at drømme, og 
et forsøg paa opmerksomhed kan vække os. Snart falmer fantasiens 
farverigdom, hele nervesystemet ligger under for søvnens magt; — sSØv- 
nen har naaet sit maksimum. Dette indtræder almindeligvis r time efter 
dens begyndelse, og herefter aftager den gradvis i dybde. — Tilbage- 
venden til fuld bevidsthed foregaar saa om morgenen i omvendt orden af 
dens forsvinden; — at vilien, specielt vilien til at staa op, kommer me- 
get sent, har formodentlig enkelte af mine tilhørere til sin egen bekla- 
gelse observeret. 
 Drømme er den del af vort aandsliv, som under søvnen træder 
frem for bevidstheden; det synes, somom vor hjerne er i arbeide selv 
under den dybeste søvn, vækkes vi pludselig under denne, vil vi altid 
finde os selv beskjæftigede med en eller anden forestilling. Blot har vi 
