175 
slet ingen erindring om dette den dybe søvns hjernearbeide, naar vi om 
morgenen vaagner godt udsovede. Kun af den begyndende og endende 
søvns ideer og billeder bevarer vi nogen erindring, og denne svinder 
snart, saa vi om aftenen maaske slet ikke kan gjenkalde os en drøm, 
som om morgenen stod fuldt saa klart for os, som det sterkeste sanse- 
indtryk fra det virkelige liv. Vi kan ikke fra manglende erindring af 
vor hjernevirksomhed 1 en vis periode slutte os til, at den i den tid ikke 
har arbeidet.  Søvngjængeren og den hypnotiserede somnambul, hvis 
evner saa tydelig er i virksomhed, har jo ingen erindring om sine anfald. 
En del mennesker, gjerne af udpræget nervøs disposition, er 
jevnligt i mellemtilstanden mellem vaagen tilstand og søvn plagede 
af hallucinationer af de forskjellige sanser, specielt syn og hørelse. 
— Med øinene lukkede og hengivende sig selv til sine drømmerier, 
ser de omkring sig personer og landskaber saa tydeligt, som med 
aabne øine og 1 fuldt dagslys; de er sig fuldt bevidst at disse 
billeder er produkter af deres egen hjerne, men alligevel er billeder- 
nes intensitet saa sterk, at, hvis de er af en uhyggelig beskaffen- 
hed, iagttageren uvilkaarlig ængstes for disse skyggebilleder, og at 
skrækken vækker ham. — Forener nu lydindtryk sig med sindsindtryk- 
kene, hører man f. eks. ogsaa de seede personers tale, er det let at 
forstaa, at den hallucinerede tiltrods for fornuftens ræsonnement tror paa 
illusionens virkelighed, med andre ord, bliver momentant sindsforvirret. 
— Disse hallucinationer er ingenlunde blot erindringsbilleder fra de for- 
løbne dages sanseindtryk, tvertimod frapperer de gjerne ved sin sæl- 
somhed og forskjellighed fra forestillingslivets sædvanlige indhold — man 
kan sammenligne dem med en krampetrækning for musklernes vedkom- 
mende og opfatte dem som fremkommet ved spontane vibrationer af 
hjernevævet. 
Alfred Maury, forfatteren af Le Sommeil et le Réve, som jevnlig 
led af disse saakaldte hypnagoge hallucinationer, har ved forsøg paa sig 
selv , idet han lod sig vække efter en times søvn, konstateret, at hans 
hallucinationer fortsatte sig som drømme. — Sædvanlig antager bille- 
derne under vore drømmerier før den egentlige søvn ikke hallucinatio- 
nens intense farve og skarpe konturer, de er kun erindringsbilleder; uden 
vilieanstrengelse, men med fuld bevidsthed bringe vi som i et kaleido- 
skop det ene billed op efter det andet, vi giver os hjernens spontane 
arbeide i vold, og finder os vel under fantasiens herredømme. Oftest 
drager billederne forbi som skyer paa himmelen, men ikke sjeldent ord- 
ner forestillingerne sig af sig selv, klart og følgerigtig, og vi forstaar 
