176 
pludselig under vore drømmerier, hvad vi i løbet af dagen under sterk 
vilieanstrængelse ox spændt opmerksomhed ikke kunde greie. Selv 
under fuld søvn har man, men rigtignok sjelden, eksempler paa, at hjer- 
nen har kunnet løse problemer, endog mathematiske, paa hvilke den 
fuldt bevidste aand forgjæves havde forsøgt sig. 
At dette er sjelden, maa vi finde rimeligt, thi det karakteristiske for 
aandslivet i søvnen er netop, at dømmekraften (ved siden af op- 
merksomheden) er ude af virksomhed. Vi forbauses over 
intet, — en mand med 3 hoveder vilde vistnok forekomme os komisk 
eller uhyggelig, alt efter vor karakter, men det falder os ikke ind at 
overveie sandsynligheden eller muligheden af en saadan foreteelse. 
Mødet i søvne med en forlængst afdød forekommer os slet ikke saa 
urimeligt, vi tiltaler ham og han svarer — det synes os alt saa ganske 
naturligt og skræmmer ikke, om ikke vor indbildningskraft fra folkeover- 
troen laaner ham spøgelsets gyselige attributter. — Vort aandslivs høie- 
ste produkt, den moralske sans, lider ikke mindst under søvnen, 
selv de bedste blandt os begaa i vore drømme uden betænkning eller 
samvittighedsnag handlinger, ved den blotte tanke paa hvilke vi 1 vaa- 
gen tilstand vilde gyse tilbage med afsky. Vi myrder med koldt blod 
vore nærmeste slegtninge og drifterne kunne træde 1 virksomhed 1 sin 
fulde»nøgenhed, raa og utæmmede som den vildes og dyrets — intet 
blir os helligt. 
Det er en psykologisk lov, at visse evner kunne udvikles paa 
andres bekostning, og saaledes ogsaa her: med tab af eller ind- 
skrænkning af opmerksomheden og dømmekraften kan under søvnen ind- 
træde en mer eller mindre fremtrædende forøgelse af hukommelsens 
virksomhed. Denne har to sider, kan være aktiv eller passiv. — Den 
aktive hukommelse tilhører det voksne individ i fuldt bevidst tilstand og 
er væsentlig afhængig af vilie og opmerksomhed, — gjennem logiske 
ideassociationer tvinger vi vort hjernearbeide ind paa det gamle spor, 
og tilslut finder vi søgende det forønskede erindringsbillede eller dettes 
repræsentant, ordet. — Den passive hukommelse er barnets, saa meget 
mere virksom end den voksnes, tiltrods for, at det mangler evnen til at 
koncentrere dem; indtrykkenes intensitet 1 barnealderen er udentvivl aar- 
sagen til denne styrke. — I drømme er hukommelsen ogsaa passiv, fore- 
stillingerne knyttes sammen og følge hverandre grundet paa tilfæl- 
dige ligheder, og dens styrke er som sagt betinget i dens, paa bekostning 
af de andre aandsevner etablerede uindskrænkede herredømme. 
Naar vi fæster vort blik paa et punkt, modtager vor nethinde og- 
saa indtryk fra de omkringliggende gjenstande; men disse indtryk er vi 
