184 
f. eks. siger: Imorgen kl. 12 skal du kaste dig i søen, vil i de fleste 
tilfælde den hypnotiserede, som da er i fuldt normal tilstand, handle 
efter hans indskydelse, tiltrods for, at hun ingen erindring har om, 
hvad der er hændt under hypnosen. Drevet af en indre trang føler hun, 
at hun maa handle saaledes og ikke anderledes uden at kunne angive 
nogen grund. Man forstaar, hvilken betydning disse fakta kan have for 
retspleien. Dette er den saakaldte posthypnotiske suggestion. Det er 
engelskmanden Beard, som har fortjenesten af at have lagt grundvolden 
for den videnskabelige opfatning af hypnotismen; han fjernede al den 
humbug, hvormed de ældre magnetisører, især Mesmer, havde omgivet 
sine forestillinger, og hypnotiserede simpelthen ved at lade sine forsøgs- 
individer betragte en sterkt lysende gjenstand med blikket opad og 
indad. Siden 7o0aarene har franskmændene fortjenesten af at have ud- 
videt vort kjendskab til hypnotismens forskjellige ytringer.  Pariserskolen, 
ledet af Charcot, og Nancyskolen af Beaunis kappes om hvert aar at 
levere nye arbeider paa dette felt. 
Tilslut skal jeg forsøge at besvare et spørgsmaal, som mine herrer 
og damer maaske venter besvarede i et foredrag som dette. Hvad er 
i virkeligheden clairvoyance — og er denne et faktum? Jeg skal for- 
søge korteligen at besvare spørgsmaalet. De saakaldte clairvoyanter er 
hysteriske somnambuler; under deres anfald kan der indtræde en hyper- 
æstesi 2: forhøiet virksomhed af visse sanser — sammenlign forhøielsen 
af muskelfølelsen hos de naturlige somnambuler. Deres fingerfølelse 
kan blive saa skarp, at de kan træde i en fin naal uden at bruge sit 
syn; gjennem halvt lukkede øienlaag og i halvmørke ser de, hvor almin- 
delige mennesker intet ser. Ja det er ikke umuligt, at de kan se gjen- 
nem helt lukkede øienlaag. I dette er der dog intet overnaturligt, men 
kun en skjærpelse af den naturlige sans; deres øie behøver ligesom nat- 
uglens relativt lidet lys til sine iagttagelser. Men ingensinde har en 
somnambule kunnet overbevise en kritisk og videnskabelig mand, om 
at det er muligt at se gjennem et ugjennemsigtigt bind. Paa samme 
tid som under disse anfald sanserne er skjærpede, er aandsevnerne, især. 
hukommelsen, inciteret, og derigjennem lettes ideassociationerne; som- 
nambulen taler flydende og med eleganse, og hun befinder sig under 
sit anfald i en høiere intellektuel sfære. En simpel bondepige forbauser 
saaledes auditoriet ved at citere hebraisk og græsk; mirakel, skriger 
man naturligvis. Senere oplyses det, at hun har tjent hos en prest, 
som ofte læste disse sprog høit; altsaa kun hukommelse, intet under. 
Kombiner nu disse merkelige præstationer og indbild Dem somnambu- 
len foran et lettroende publikum, og det er let at forstaa, hvorledes 
