199 
Fra først af er stammerne helt lukkede, og ved hele tvervægge 
afdelte i lukkede rum. Og leddenes ydervægge er meget sterke og 
haarde, saa myrerne ikke uden videre vilde kunne bore sig huller i 
dem. Idet ledvæggen vokser i tykkelse, er der imidlertid et bestemt 
sted, lige over det sted, hvor bladet sidder fast, hvor der ingen 
tykkelsevekst foregaar. Der vedbliver ydervæggen at være tynd 
og skrøbelig, og der danner sig saaledes en dyb grop, lukket af en 
ganske tynd hinde. Paa dette sted, og der alene, formaar myrerne 
at bore hul; der er det, aabningen opstaar, halvt ved plantens hjælp, 
halvt ved myrernes egne bestræbelser, kan vi sige. 
Naar en ung, endnu ube- 
boet stamme skal tages i 
besiddelse af myrerne (der 
ialfald i visse egne af Brasilien 
altid hører til en og samme 
art (asteca instabilis), saa sker 
det paa den maade, at en 
befrugtet hun bider hul paa 
hinden og trænger ind 1 et af 
leddene. Dyrene synes at 
have god greie paa, hvor det 
er muligt for dem at faa hul 
og aldrig at prøve sine kjæ- 
vers styrke mod den øvrige 
Fig. 2. Længdesnit gjennem en ung im- 
bauba-stamme. I den øverste ledvæg sees 
del af ledvæggen. Aabningen myrernes gjennemboringer. I rummene brune, 
solistene til igjen, og i det af myrerne Pokus dt hvori en 
paany lukkede kammer be- 
gynder hunnen at lægge eg, idet den nærer sig af den saarrand, 
der lukker indgangsaabningen, og som forlænger sig ind i kammeret 
som en vorteformig udvekst. Derved at den stadig gnaver af 
denne vorte, gjør den det samtidig lettere for sit afkom atter at 
aabne hullet. Ofte finder man i unge stammer fire til seks 
paa hinanden følgende kammere besatte med eglæggende hunner, 
dronningerne i de myrefamilier, som udvikler sig af deres eg. 
Af eggene udvikler der sig arbeidsmyrer, hvis første gjerning 
er paany at aabne ledvæggene og vandre ud i verden forat søge 
føde. Ogsaa i skillevæggene mellem de forskjellige kammere bores 
der snart huller (se fig. 2), saa de adskilte familier slutter sig sam- 
