202 
nogen myrevagt, men som forresten ligner de myrevenlige arter 
aldeles, de mangler ogsaa de Milllerske legemer. 
Vi har i det foregaaende bestandig forudsat som givet, at 
myrevagten virkelig er til fordel for de myreholdende cecropier, at 
de i sin besætning har en virksom sikkerhedsvagt. Beviset for at 
saa er tilfældet ligger i den iagttagelse, at imbaubatræer, der af en 
eller anden grund ikke er bleven forvandlede til myretuer altid bliver 
opspiste af bladklipperne. Paa sine ekskursioner i provinsen Sta. 
Catharina lykkedes det Schimper, mellem hundreder af myrebesatte 
træer, at finde ti—tolv stykker, som var ubeboede. Men disse 
var bestandig slemt medtagne af bladklipperne og stod 
derfor i størrelse tilbage for de beboede. Bladklipperne 
synes i virkeligheden at have en særlig forkjærlighed netop for 
cecropiabladene, og det er derfor noksaa forstaaeligt, hvordan de 
beskrevne høist merkelige tilpasninger kan være tilblevne under 
stadigt pres af kampen for tilværelsen, ved gradvis opsummering af 
smaa hensigtsmæssige afvigelser. 
Naar vi endelig tilføier, at myrerne enten af sine ekskrementer 
eller af saft, som de forstaar at afvinde leddenes indre væg, frem- 
stiller en brun masse, af hvilken de opbygger smaa celler, i hvilke 
eggene lægges, og større rum, hvor dronningen opholder sig, og at 
de inde i leddene driver kvægavl, idet de holder skjoldlus, som 
afsondrer en honninglignende saft — ja, saa har vi gjengivet det 
væsentligste af Schimpers undersøgelser over imbaubaen. 
Meget lig imbaubaen i tilpasningernes princip om end ikke i 
deres form er nogle sydamerikanske acacier, særlig acacia sphæro- 
cephala, en sterkt grenet busk eller et lidet træ, med store, dobbelt 
fjærdelte blade og kuglerunde blomsterhoveder. 
Som saa mange andre acacier og andre planter er ogsaa denne 
rigt besat med torne, der yder et ganske virksomt værn mod de 
firføddede dyrs efterstræbelser. Farligere end dem er imidlertid for 
det tropiske Amerikas vedkommende bladklipperne, hvem tornene 
ikke generer. Mod dem har planten skaffet sig beskyttelse paa 
samme maade som imbaubaen, kun med den forskjel, at den ikke 
indkvarterer sin armé i nogen hul stamme, men i de rummelige hule 
torne. Indenfor spidsen af disse borer myrerne sig et hul, hvorefter 
de indretter det indre til en bekvem bolig, fra hvilken de ved den 
mindste forstyrrelse stormer frem, færdige til angreb. Myrerne er 
