205 
høit over havet, af hvalskeletter og skibsvrag, som er fundne langt inde 1 
landet, af fiskearter som lever i høitliggende indsøer og endelig ved de 
mange beviser i nutiden paa en forandring af Østersøens niveau kom 
Swedenborg til den slutning, at havet nu stod omkring 400 fod lavere 
ved Sveriges kyster end det engang havde gjort. 
Han søgte at forklare disse fænomener dels ved en forandring 1 
tiden for jordens omdreining om sin akse, og dels ved indflydelse fra 
maanen, hvorved vandet skulde drives fra polerne ned mod ærkvator. 
Han antog tillige, at Østersøens niveau laa høiere end Vesterhavets, og 
at vandmængden i det førstnævnte indlandshav var i stadigt aftagende. 
Swedenborgs verk blev i begyndelsen ikke forstaaet og blev for 
det meste overseet af den videnskabelige verden; men det var den 
direkte foranledning til de undersøgelser langs Østersøens kyster, som 
Anders Celsius paabegyndte i 1724. Resultaterne af sine undersøgelser 
offentliggjorde Celsius 1 1743 1 en afhandling i kungl. svenska veten- 
skaps-academiens handlinger betitlet »Anmårkning om vatnets förminskande: 
så i Östersjøn som Vesterhavet.« 
Mens Swedenborg havde taget med alle hævninger, ogsaa de 
som havde fundet sted 1 tidligere jordperioder, holdt Celsius sig ude- 
lukkende til de forandringer 1 havets niveau, som var foregaaede i 
den historiske tid. Han anfører mange eksempler, som skal godtgjøre, 
at havne er blevet grundere, at klipper gradvis har hævet sig over søen. 
Benævnelsen ø og holm findes nu 1 kystegnene hyppigt benyttede ogsaa 
for smaaforhøininger 1 lavlandet. Han paaviser fremdeles, at »Sælstenec, 
flade klipper, som: netop ragede op over vandfladen, og paa hvilke 
sælerne gjerne søgte op, 1 tidernes løb tabte sit værd som sælstene, 
fordi de lidt efter lidt hævede sig saa meget op af vandet, at sælen 
ikke kunde komme op paa dem. Det endelige resultat, han kom til, 
var at landet ved Gefle stiger 41—47!/» tomme i 100 aar. Celsius 
finder en lignende stigning ogsaa ved vestkysten og antager derfor, at 
hele den skandinaviske halvø befinder sig i en langsom stigen. Han 
anbragte ogsaa det første med videnskabelig nøiagtighed satte vandstands- 
merke i Sverige, det ved Löfgrundet ved Gefle. Grunden til denne 
vandets aftagen søger Celsius dels deri, at vandet efter hans mening 
efterhaanden ved planternes livsvirksomhed gaar over til jord, dels i, 
at vandet skulde strømme ned i store hulrum i jordens indre. Den 
første anskuelse, som nu kanske synes os urimelig, var meget antagelig 
i en tid, da de fleste naturforskere antog, at vand virkelig kunde gaa 
over til: jord, og hvad den sidste anskuelse angaar, saa diskuterer vi jo- 
endnu, i hvilken grad vand »absorberes af de underliggende lagx«. 
