227 
storm imod. Jeg haabede paa en forandring til det bedre, men 
det blev værre for hver dag; det gik kun langsomt frem. Jeg 
indsaa, at skulde det fortsætte paa denne maade, vilde vi ikke 
kunne naa Christianshaab til midten af september. Vi kunde saaledes 
ikke have noget haab om at komme hjem derfra iaar, muligvis 
kunde vi have større haab derom ved at gaa til en af de sydlige 
kolonier. Videnskabelig seet vilde det have større interesse, idet 
friherre Nordenskiöld allerede har været paa indlandsisen sønden- 
for Christianshaab, mens indlandsisen ind for de sydligere kolonier, 
som Godthaab, endnu er et fuldstændigt terra incognita. Et 3die 
moment var ogsaa det, at høsten nu begyndte at nærme sig; høst- 
maanederne er vistnok ikke blide paa indlandsisen; det turde derfor 
være det fornuftigste at se at naa vestkysten saa snart som muligt. 
27de august, da vi var en halv snes mil fra kysten, paa omkring 
64? 50' n. br., og i en høide af mer end 7000 fod over havet, be- 
stemte jeg mig derfor til at gaa mod Godthaab istedetfor Christians- 
haab: veien did er kortere, men nedstigningen fra indlandsisen vil 
dog antagelig blive betydelig vanskeligere, ligesom det ogsaa vil 
være vanskeligere og længere at komme fra indlandsisen frem til 
beboede steder i Godthaabs distrikt, end det er oppe ved Christians- 
haab; men kan vi ikke komme over land til Godthaab, saa kan vi 
sikkert komme til det søndenfor Ameralikfjordens munding liggende 
Narsak, og skulde begge veie vise sig vanskelige, er der en tredie 
aldeles sikker udvei, det er søveien, og en baad kan vi jo let bygge. 
— Altsaa sættes kurs for Ameralikfjorden, som ligger syd for Godt- 
haab. Grunden til, at jeg netop stevnede mod denne fjord, var 
den, at der her ingen bræer skyder ud, mens der baade sønden- 
og nordenfor findes saadanne; der var sandsynlighed for at antage, 
at isen netop paa grænsen mellem de nordenfor og søndenfor ud- 
skydende bræer ikke var i nogen sterk bevægelse, og at man saa- 
ledes med nogenlunde sikkerhed kunde regne paa her at komme til 
land — en beregning, som ogsaa viste sig at slaa til. 
Ved denne forandring af kurs fik vi vinden saavidt meget paa 
siden, at vi kunde sætte seil paa kjælkerne og lade vinden hjælpe 
os lidt med at trække; 2 kjælker surredes sammen, og paa disse 
anbragtes teltgulvet som seil; de andre kjælker surredes ogsaa sam+ 
men, og paa disse anbragtes 2 presenninger som seil; selv gik vi 
foran kjælkerne og trak. Paa denne maade trak og seilede vi frem 
EG 
