238 
denne abe fuldstændig paa høide med et barn nogle faa maaneder før 
det begynder at tale, og følgelig høiere end noget andet dyr, som jeg 
har kunnet erfare om. Paa den anden side bestaar de eneste forsøg, 
den gjør paa at svare paa den tale, der henvendes til den, 1 tre for- 
skjellige slags grynten, af hvilke den ene betegner tilslutning eller be- 
kræftelse, den anden (som meget ligner den første) uenighed eller beneg- 
telse, mens den tredie (som er ganske forskjellig fra de to andre) 
udtrykker taknemmelighed og anerkjendelse for en elier anden udvist 
tjeneste. | 
Dyret er i det hele ganske snilt, skjønt af og til lidt lunefuldt, glad 
i sine vogtere, men fremforalt i en slags leg, som de stadig driver med 
den. Ved at synge paa en egen ensformig maade, der ligner begyndel- 
sen af abens egen »sang<,- kan de 1 regelen faa den til at udføre en 
ganske forunderlig præstation. Først skyder den sine læber frem til et 
langt tryne, mens den samtidig udstøder en forunderlig hylende lyd, af- 
brudt med regelmæssige mellemrum; disse blir saa lidt efter lidt kortere 
og kortere, mens »sang=n« blir sterkere og sterkere og tilslut stiger til 
rene hyl og skrig, ofte akkompagneret af trampen med bagbenene og 
kraftig rysten af det netverk, der danner dens bur. Tilslut ender fore- 
stillingen med nogle grynt. 
For vel et aar siden fik jeg anledning til at anstille forsøg over 
«dyrets forstand. De forhold, under hvilke den befinder sig, var dog 
ikke gunstige for nogen systematisk undervisning. Da den altid blev 
forstyrret af det besøgende publikum — og var meget tilbøielig til at 
lade sig forstyrre — var det egentlig kun de tidlige morgentimer, før 
haven blev aabnet, der var anvendelige til udførelse af forsøgene, og 
paa den tid af dagen var det igjen vanskeligt for mig at være tilstede. 
De forsøg, jeg nedenfor skal beskrive, giver derfor ikke noget korrekt 
begreb om, hvad man kunde opnaaet under heldigere omstændigheder: 
havde chimpanzen kunnet holdes i et privat hus under stadig opsigt og 
uden at være udsat for unødige forstyrrelser i løbet af et par maaneder, 
er der ikke tvil om, at man vilde kunnet opnaa langt interessantere 
resultater.  Alligevel fortjener de forsøg, der under disse ugunstige for- 
holde blev gjort, at berettes. 
Da jeg havde sikret mig vogternes værdifulde bistand, lod jeg den 
ene gjentagne gange bede aben give dem ét straa, to straa eller tre straa. 
Disse skulde den plukke ud af den halm, den havde i buret hos sig, 
og række vogteren. Der skulde ikke følges nogen bestemt orden med 
hensyn til rækkefølgen af disse anmodninger, men mnaarsomhelst den 
rakte frem et feilagtigt antal, skulde straaene ikke modtages; var tallet 
