244 
lande, og i aarhundredets sidste fjerdedel (1192) havde byen »overflod 
paa alting, men tørfisk, som kaldes skrei, i saadan mængde, at det er 
uden maal og grænse.«") 
Handelen paa udlandet, hvilken dreves hovedsagelig paa England, - 
synes før hanseaterne fik overvegten,?) altsaa indtil det 14de aarhundrede, 
at have ligget i hænderne paa de aristokratiske etter. I 1232 omtales 1 
Bergen en nordlandsk høvding, Paal Vaagaskalmes gaard.” Han 
var lendermand*) og boede paa Dønnæsøen, men havde eiendom i 
Vaagen, hvorfra han, som navnet antyder, var. En søstersøn af denne 
Paal Vaagaskalme, hirdmanden Arne, blev dræbt under et stevne 1 
Vaagen (1224), ved hvilket Skule Jarl og Sigurd Ribbung var tilstede, 
hvilket viser stedets betydning som samlingsplads. Paal var ogsaa her 
samme sommer,*) maaske for tillige at gjøre fiskeforretninger. Vaagen 
synes dog ikke at have været kjøbstad paa den tid, men vel et sted, 
hvor fiskerne indfandt sig for at afhænde sine produkter og indkjøbe 
sine fornødenheder, eller med andre ord: satte handelsmændene stevne. 
Et lignende forhold finder endnu sted selv udenfor de almindelige mar- 
keder, f. eks. paa Andøen, hvortil handelsmænd fra Kvæfjorden og 
Tromsø kommer i fiskehentningstiden (12te juni) forat gjøre fiskeindkjøb. 
Muligt var der flere mægtige mænd i Nordland, som drev fiskehandel 
og havde sin »stue« i Bergen, om historien end ikke har opbevaret 
deres navne. Senere blev det nødvendigt at eie eller leie oplagssted 
iland, hvis man vilde være selvstændig, eller varernes beskaffenhed ikke 
tillod deres salg paa torvet; thi kjøbstadsretten for Bergen af 1274 for- 
bød at sælge tørfisk, tran og sild fra fartøi. Dette paabud var dog ikke 
til hinder for, at nordlændingerne seilede med deres fiskevarer til deres 
forretningsvenner 1 Bergen. Denne bergensfart samt den smaahandel, 
der dreves med fartøier inde i fjordene og paa fiskeværene, og mod 
hvilken der blev udgivet flere forordninger, gjorde imidlertid, at Vaagen 
tabte i betydning. En retterbod, given af Haakon Magnussen 1370, 
yderligere indskjærpet 1377, og som paabød, »at alle inden- og uden- 
landske varer skulde føres til kjøbstæderne og der sælges og kjøbes paa 
torvene for rede penge, som lovbogen og vore forældres (for- 
gjængeres) retterbøder tilsiger«, lader ikke til at have gjort stillingen 
bedre.  Muligt regnedes Vaagen ikke til kjøbstæderne; thi ved for- 
ordning af r9de august 13846) blev det direkte paalagt de i Finmarken 
1) Se Langebeks Scriptores rerum Danicorum V. 
2) De tyske kjøbmænds stilling i Bergen grundlagdes ved frihedsbrevet af 1294. 
3) Dr. Vngvar Nielsen: »Bergen fra de ældste Tider til Nutiden<. Kristiania 1877- 
4) Blev lendermand julen 1218—19. Døde 1245. 
5) Heimskringla. 
6) Professor Munch. 2ode august 1385 (Suhm). 
