246 
skrev samtidig med Arrild Huitfeld, omtaler, og hvorom senere, kan 
der neppe tviles om, skjønt det er vanskeligt at bestemme tidspunktet 
og varigheden. Antageligt har det været i det 13de aarhundrede. At 
udenlandske fartøier allerede dengang seilede paa Halogaland sees af en 
forordning af Erik Magnussen (1280—1299). Forbudet er imidlertid ikke 
affattet i saa strenge udtryk, som de af Arrild Huitfeld nys brugte. 
Da det opblomstrende Bergen laa nærmere end udlandet, og da 
farten hertil er saagodtsom overalt indenskjærs, krævedes mindre kapital 
end tidligere forat fara å kaupferd. Antallet af handlende tiltog derfor 
efterhaanden. I hvilken udstrækning handel dreves, sees af en for- 
ordning fra denne tid (1383), der forbød enhver »med mindre frie 
penge end 15 mark (svarede den gang til værdien af 15 kjør)!) ufor- 
borget« at bygge skib »at seile nord med eller til vore skattelande.?) 
Det var saaledes ganske naturligt, at Bergen, hvor der nu tillige begyndte 
at danne sig en virkelig kjøbmandsstand, trak handelen til sig, om end 
de mægtigere mænd fremdeles kunde skibe fisk fra Vaagen3) og »drive 
sit kjøbmandskab« der. Med Halogalands magt begyndte det ogsaa at 
gaa tilbage, og det varede ikke længe, før vaagestevnet forlagdes i sin 
helhed til Bergen. Hermed endte Vaagens betydning som andet end 
et søgt fiskevær. 
Nævnte forordning af 1384 synes som saa smange andre kun at 
have siaaet paa papiret; thi i midten af det næste aarhundrede omtales 
ved flere leiligheder nordfarere og finmarksfarere samt kjøbstevnerne 
i Bergen. I 1443%) tilraadede endog erkebispen Aslak Bolt kong 
Christopher at tillade tyskerne at blive vinteren over i Bergen, da det - 
var en god ting for alt landet; thi da kunde nordfarerne og finmarks- 
farerne og alle anliggende øer, Island og de andre øer hente deres 
kjøbmandskab her i Bergen, og stæderne, som da alligevel kunde 
blive ved magt, staa deres egen eventyr, og hver borger søge sin 
kjøbmandskab og næring 1 herredet og vær, hvor enhver behagede.5) 
1) Efter Manhelgebalken i den ældre gulethingslov ae 32 kjør til 
10 mark a 8 øre. I mark = 32 kroner. 
?) Allerede Magnus Lagabæters gulethingslov forbød dem, som ikke eiede 
over 3 mark skyldfrit, at drive handel mellem paaske og mikkelsmes. 
3) Ved forordning af 11te april 1562 blev det forbudt nordlændingerne at 
seile paa udlandet, før de havde været i Bergen. Denne forordning staar dog ikke 
i forbindelse med den her nævnte handel, men fremkaldtes ved en misforstaaelse af 
den odenseiske reces af 25de juli 1560. 
4) Paa grund af koug Eriks strid med hansestæderne forlod tyskerne Bergen 
i 1427 og kom først tilbage 1435 forat begynde for 3die gang sin virksomhed i 
denne by. 
5) Edvard Edvardsøns beskrivelse af Bergen (1694), trykt i »Norske Sam- 
linger< 1852. 
