254 
siag med hoven. Libellerne vogter sig 1 det hele taget kun da for hoven, 
naar denne bliver bevæget. Stiller man sig ganske rolig ved bredden 
af et kjern, kommer de uden frygt lige i nærheden af en og fanges da 
let ved et hurtigt og raskt slag med hoven. Med flere arter f. eks. 
bien, humlen og kaalsommerfuglen anstillede Plateau ogsaa forsøg 1 et 
halvmørkt værelse og lod dem her have valget mellem en ubevægelig 
og en bevægelig aabning i vindueslugerne; den sidste var anbragt mel- 
lem centrum og periferien paa en roterende skive af 55 cm.s diameter. 
Dyrene blev altid først gjort fortrolige med værelsets halvmørke, hvor- 
paa de blev slupne løs i lige stor afstand fra begge aabninger. Trængte 
der lige meget lys ind igjennem begge aabninger syntes dyrene ikke at 
foretrække nogen bestemt af dem. Var dette derimod ikke tilfælde, 
søgte de altid mod den aabning, der var lysest. Var det den bevæge- 
lige aabning, hvorigjennem der kom mest lys, fløi de i spiraler imod 
denne, idet de paa en paafaldende maade søgte at afpasse sin flugt 
efter aabningens roterende bevægelse; de viser altsaa ogsaa her evne 
til at kunne iagttage bevægelser. Disse forsøg giver ogsaa en forklaring 
af den kjendsgjerning, at insekterne trods deres daarlige evne til at se 
dog f. eks. let og sikkert kan flyve ud og ind mellem et træs tæite 
løv; de søger vel ogsaa her de aabninger mellem bladene, hvorigjennem 
der kommer mest lys og bliver vel disse endnu tydeligere var, idet vinden 
sætter bladene i bevægelse og derved ogsaa disses mellemrum. 
Hermed har Plateaus undersøgelser over leddyrenes synsevne 
faaet en foreløbig afslutning. Sammenfatter vi de opnaaede resultater, 
bemerker vi, at de, bortseet fra en eller anden afvigelse 1 detaljerne, 
staar i fuld samklang med de iagttagelser, andre forskere, f. eks. Exner, 
Forel, Carriére har gjort samtidig eller tidligere. 
De med enkle øine forsynede tusindben, edderkoppe, skorpioner 
og sommerfuglelarver kan gjøre forskjel paa lyst og mørkt; lyse flader 
af større udstrækning kan de ogsaa iagttage, naar de er lige i nærheden. 
«Kun hos larverne og jagtedderkopperne kan man tale om evne til med 
mere eller mindre utydelighed at kunne iagttage et legemes grænse og 
form. Den afstand, hvori de derved kan se, er yderst liden, og 
strækker sig kun til 1—2 cm. De sidstnævnte dyr samt skorpionerne 
blir langt lettere var en gjenstand, der bevæger sig, end en, der er 1 
ro. Forøvrigt hjælper alle de leddyr, der har enkle øine, sig ved den 
yderst fine føleise, de har i sine følere, ben, som hos væveren, sakse 
(skorpionen), eller i særegne haarbuske som hos larverne. Benyttelsen af 
disse organer samt evnen til at kunne iagttage gjenstande, der er 1 be- - 
vægelse, samt større belyste flader, gjør det muligt for dyrene at kunne 
løbe forholdsvis hurtigt omkring mellem hindringer, at gjøre bytte og 
