* 
, 
Hvalens næring. 
Hvalerne lever og ernærer sig udelukkende af andre sødyr. Vi 
kjender imidlertid endnu ikke stort til det. forskjellige slags bytte, 
hvalerne skaffer sig. Vort kjendskab til dette skriver sig som regel 
fra anatomiske undersøgelser af hvalens indre dele, hvorved vi har 
fundet mere eller mindre fordøiet mad; undersøgelse af barderne, 
hvori der altid findes infiltreret en mængde smaadyr, har ogsaa 
leveret en hel del oplysninger om hvalens næring. Disse oplysnin- 
ger er dog ikke altid fuldt paalidelige, thi hvalens maade at fange 
og sluge sit bytte paa gjør, at der sammen med dens hovednæring 
altid følger en hel del fremmede legemer. Et bevis herfor er føl- 
gende iagttagelse, som kapt. Scamnon gjorde hos den kaliforniske 
hval: >Vi havde, siger han, undersøgt flere individer, der var fangne 
i lagunerne, og fandt hos dem alle en hel mængde planter, som 
hvalfangerne kalder siv eller sømose. Denne plante overdækker til 
sine tider aldeles vandet og danner udstrakte strækninger 1 flod- 
mundingernes deltaer. Mange naturforskere betviler, at denne plante 
skulde forekomme i hvalens mave som næring; de tror snarere, at 
hvalen, idet den farer igjennem vand, der er bedækket af disse 
planter, faar sit svælg fyldt af dem, idet den aabner gabet; for nu 
at blive dem kvit, maa den nødvendigvis svælge dem, thi paa anden 
maade kan den ikke befri sig for dem. Den mængde planter, man 
har fundet i hvalens mave, har aldrig været mere end en otting.< 
Hos sildehvalen har man ligeledes fundet alger i ventrikelen. 
Disses forekomst i maven kan kun betragtes som rent tilfældig og 
har intet med ernæringen at gjøre, thi det er kun sjeldent og i 
ringe mængder, at man har fundet dem. 
Afdøde prof. Esricht, der var en af vor tids bedste hval- 
I7 
