266 
udsagn staar jo saa bestemt som vel muligt mod hinanden. Keilhau 
mener, at det dog ikke er umuligt, at begge kan have sin rigtighed, 
da de »angaa forskjellige tider«<. For Nysundstenens vedkommende 
kunde det jo tænkes, at en forandring ved denne har fundet sted i 
de nærmeste aartier før Jessens tid og at der saa er indtraadt en 
stans i niveauforandringerne, saaledes at der ingen forandring har 
fundet sted i de nærmeste aartier før den tid, i hvilken Schive 
skrev. Vanskeligere blir det at forene udsagnene om »Mærrenc. 
Ved egnene omkring Stavangerfjorden kommer man hellerikke 
til noget sikkert resultat. Her er mange oldtidsminder, af hvilke 
nogle synes at vidne for, andre imod en forandring i landets høide 
i den historiske tid. Saaledes findes ved Bukkens sund lige ved 
strandbredden hobe af kampesten. Dette formodes at have været 
et slags forskansninger. Men i saa tilfælde vidner de imod en stig- 
ning at landet; thi nu beskyller søen næsten deres fod, og hvis de 
tidligere havde ligget endog kun lidt lavere, »maatte ophobningen 
af stenene være paabegyndt paa et af søen overflydt grundlag.« 
Ligeledes findes der gamle gravhouge lige ned i den nuværende 
strand. Om der ligeoverfor disse oldtidslevninger kan bringes i an- 
vendelse, hvad man fra andre steder har gjort opmerksom paa, at 
slige ophobninger som stendysser og lignende efterhaanden trykker 
grunden under sig ned, saaledes at virkningen af en muligvis sted- 
findende hævning derved ophæves, vides ikke. 
Paa den anden side findes fleresteds gamle skibsstøer saa langt 
fra nuværende strand og saa høit over nuværende vandstand, at de 
med bestemthed synes at tale for en stigning af landet. — Saaledes 
ved Nærstrand og paa Karmøen. 
Ved Atleø, omtrent 10 mil nord for Bergen, er der ved 
Lervaag nogle helleristninger 15—18 fod over havet. Disse synes 
at tale for en stigning. | 
Paa Søndmøre forsikrede fiskerne at have lagt mærke til en 
stigning af landet. 
Om den lille ø Haakonsholmen ligeoverfor Ulvsten forsikrede 
dens beboer, sorenskriver Stabo, at den for omtrent 100 aar siden 
bestod af to dele, mellem hvilke der kunde roes med baad. Da 
Keilhau besøgte stedet, var disse dele forbundne ved et 90 skridt 
bredt og 5 fod høit eid. Det bestaar rigtignok kun af sand og 
blokke; blokkene er tildels meget store, saaledes at eidet ikke synes 
at kunne være dannet ved opskylning. 
