267 
Noget lignende er tilfældet ved Krigsholmen, hvor dog 
grunden er fast klippe. Forholdene paa Giskø og Vigerøen synes 
at tale mod en stigning. 
Paa Agdenæs ved indløbet til Trondhjemsfjorden findes lev- 
ninger af det af kong Øistein i det 12te aarhundrede foretagne 
havneanlæg. Keilhau siger, at her »kan man overtyde sig om, at . 
høideforholdene mellem hav og land for denne egns vedkommende 
er forblevne uforandrede i de sidste secler.« 
Et meget sterkt bevis mod en hævning er Munkholmen ved 
Trondhjem. Denne holme, som kun hæver sig lidet over sædvanligt 
flodmaal, er kjendt fra gammel tid under navnet Nidarholmen. 
Under Knut den store for 800 aar siden blev der bygget et kloster; 
men havde holmen dengang ligget om end kun faa fod lavere, vilde 
her ikke have været areal nok for et kloster. 
Munkholmen ligger ud for Ladehammeren. Schøning antager, 
at den rimeligvis har staaet i forbindelse med denne ved en række 
blindskjær, som i nordøstlig retning strækker sig fra Munkholmen 
til hammeren. Disse skjær findes endnu som blindskjær. 
Everest, som bereiste hele kysten fra Trondhjem til Nordkap, 
kom ikke til fuld vished om, hvorledes det virkelig var med det 
indbyrdes forhold mellem land og hav. I begyndelsen var han mest 
tilbøielig til at antage en stigning af landet og bestyrkedes heri »af 
alle, som han talte med om denne gjenstand, søndenfor Lofoten.< 
L. v. Busch siger, at troen paa en formindskelse af vandet 
ikke er almindelig blandt Nordlands beboere og bemerker tillige, at 
dersom landet her steg i samme grad, som det efter Celsius's 
maalinger gjør i Sverige, ca. 40 tommer i et aarhundrede, saa maatte 
slige flade øer som Tjøtø og Sør Herø paa Harald Haarfagres tid 
for den største del været dækkede af havet. Men nu ved vi med 
vished, at det modsatte har været tilfældet. 
Heller ikke Keilhau kom under sin reise til noget bestemt re- 
sultat for Nordlands vedkommende. 
Som hovedresultat kommer Keilhau til, at det er »en ikke ganske 
forkastelig formodning, at nogen hævmning af landjorden i dette tids- 
rum (den historiske tid) har fundet sted i Norge.< 
Han antager det for sandsynligt, at stigningen har været ujevn. 
(Forts.) T. Ch. Thomassen. 
