275 
kogeovn, hvilket neppe kan siges at være en forbedring i sanitær hen- 
seende.  Sidevæggene har knap mandshøide; men da der ikke bruges 
andet tag end hustaget, er der mere end tilstrækkelig høide undtagen 
under tverbjelkerne. Ventileringen foregaar gjennem en trækrude eller 
et hul 1 taget, hvilket kan lukkes med en med en tørret kveitemave 
overtrukket træramme, der er fæstet til en stang, en saakaldet sjaa. 
Til stængning af døren bruges trælaase, som vistnok maa være meget 
gamle. Under et ophold i Syrien saa jeg blandt bønderne der de 
samme slags laase kun med den forskjel, at nøglen her havde runde 
tapper, istedetfor at der i Lofoten bruges firkantede nedskjæringer. I 
de senere aar har man begyndt at bygge boderne høiere og lysere, til- 
dels ogsaa større eller at lægge færre fiskere ind end det antal, hvortil 
boden oprindelig var bestemt. De klædes ogsaa udvendig med bord 
eller tjæret pap, ligesom der flere steder er gjort forsøg med en hen- 
sigtsmæssigere indredning ved at anbringe sovesteder paa et halvloft. 
Nytten heraf er imidlertid tvilsom. Man faar vistnok bedre plads; men 
soverummet blir let for varmt og kvalmt, saa man maa flere gange om 
natten tage sin tilflugt til »ljoren<, hvorved fremkaldes hyppige forkjø- 
leiser.  Kister samt lever og rogntønder staar under aaben himmel eller 
under rorboden, hvis der er plads her. Bekvemmelighederne er saaledes 
hverken mange eller store. Naar alle 12 mand opholder sig i dette 
snevre rum og derhos samtidigt tørrer sine vaade klæder, koger sin 
mad, og, hvis linefolk, ægner sine liner, dufter der ikke af roser og liljer. 
Trods alle vanskeligheder holdes dog mange boder saa rene og pynte- 
lige, at det er en fornøielse at se, medens paa den anden side andre 
ser saavel ud- som indvendig ud, som om de var beboede af Særimners 
forkrænkelige efterkommere. 
Naar baaden har faaet hos mærkeuddeleren sit »nummer<«, der er 
malet paa en blikplade og maa spigres et paa hver side af stevnen un- 
der ripen, kan fisket begynde. Dette drives nu med garn, natliner, 
dagliner eller dybsagn. - 
Garn. I garnbruget skjelnes mellem bundgarn og fløitgarn. Hine 
sættes langs bunden, medens disse staar oppe i vandet 1 større eller 
mindre afstand fra overfladen. Torsken holder sig nemlig ikke altid 
ved bunden, men staar ofte oppe 1 vandet, snart høiere og snart lavere, 
hvilket synes nærmest at afhænge af dettes temperatur og saltholdighed. 
Forskjel i temperaturen og 1 fiskens stilling i vandet er underkastet 
hyppige forandringer, saa man er ofte nødt til at fløite i flere forskjel- 
lige afstande fra bunden i løbet af en kort tid. Den fløitning, som 
passer én dag, passer ofte ikke den næste. 
: 18* 
