279 
er aar om andet beskjæftigede med at bøde paa de mange skrøbelig- 
heder, hvormed tidsmaalerne her synes at være mere end almindeligt 
beheftede. Nordland har ogsaa i en række af aar været velsignet med 
uhrhandlere af »den mosaiske troesbekjendelse<. Fotograferne kan glæde 
sig ved en stærk søgning. I 1880 var der anledning til at faa sit 
kontrafei udført i 17 forskjellige atelieer. Behovet maa imidlertid da 
være tilfredsstillet for længere tid; thi antallet sank til i gjennemsnit 10 
fra 1882—86, men steg derpaa atter til 20 1 1887. Antallet af til- 
reisende løsarbeidere er med undtagelse af flækkere derimod meget 
lidet, da bedriften kun undtagelsesvis giver anledning til dagarbeide. 
At der ogsaa samler sig under lofotfisket endel løsgjængere af begge 
kjøn, er en selvfølge; men antallet er ikke saa betydeligt, som man 
skulde tro, nemlig kun en 30 til 40 aar om andet. En stor del af den 
faste stok løsgjængere, som har vokset frem af den frugtbare jordbund, 
markeder samt de større ansamlinger af mennesker under de forskjellige 
fiskerier frembyder, holder sig helst udenfor opsynsdistriktet, da kon- 
trollen inden dette er skarpere, og de har vanskeligt for at faa husrum 
mere end en dag, idet saadant nægtes dem for længere tid af væreieren. 
En undtagelse herfra danner Bagervigen i Svarholt, Kabelvaag, samt 
tildels Svolvær, hvilke steder der findes en tættere boende hjemmebe- 
folkning, hvoraf flere holder som næringsvei »logis for honnette personer«. 
En større del af kaffestuernes og bespisningsstedernes ambulerende chefer 
og opvartningspersonale hører heller ikke til de bedste statsborgere eller 
borgerinder. Om den »fløde« de, naar leiligheden tilbyder sig, serverer 
til kaffeen, end kreerer denne til »doktor« er en saadan virksomhed 
ikke sund. Deres separatværelser for »sluttede selskaber« kan efter 
fattig leilighed være hyggelige nok; men noget alter for husguderne 
findes der ikke i dem. Man vil imidlertid forbauses over den orden, 
der hersker mellem den store ansamling af mennesker. Dette kommer 
væsentlig deraf, at for at drive torskefiske udfordres særskilt kyndighed 
hos hver mand paa baaden, og da udbyttet deles ligeligt, er den hele 
besætning interesseret i, at mandskabet er saa godt som muligt, hvorfor 
den kun optager i »roren« ordentlige folk. En mand, der er bekjendt 
for at være en uordentlig mand, eller som man tror er det, har derfor 
vanskeligt forat faa hyre eller sluttet lag, især som alle saadanne kon- 
trakter afsluttes som regel saa betimeligt, at man har anledning til at 
gjøre et valg. At alle lag saaledes er afsluttede iforveien, er ogsaa 
grunden til, at det ikke er godt at erholde beskjæftigelse hos andre, 
saasnart fisket er begyndt. Dernæst ligger der 1 et torskefiskes mere 
regelmæssige fortjeneste ikke den opfordring eller fristelse til uregel- 
