En sygdom paa klipfisken. 
Det er ikke alene de levende organismer, der kan blive syge; 
ogsaa for døde gjenstandes vedkommende taler man om sygdomme 
— og det med rette — naar de hjemsøges af plager, hvis aarsag 
ligner dem, der optræder som sygdomsfrembringere hos de levende 
dyr eller mennesker. I de osteproducerende lande er sygdom paa 
osten et kjendt, men meget frygtet onde, der vanskelig lader sig 
udrydde, og som smitter fra en ost til en anden; i mange lande 
taler man om sygdom paa melken, naar den bedærves af aarsager, 
der ved sin usynlighed unddrager sig den almindelige betragtning. 
Med fuld ret kan man derfor ogsaa kalde det, som i daglig tale 
gaar under navn af »mid« paa klipfisk, for en sygdom: man kan 
ikke se, hvor ondet stammer fra, det begynder som knapt synlige 
pletter paa nogle faa fisk og udbreder sig saa lidt efter lidt indtil 
det har taget hele fisken og hele partiet i besiddelse, ødelagt varens 
udseende og reduceret dens handelsværdi. 
Denne sygdom paa klipfisken har forf. i de sidste par aar gjort 
til gjenstand for en undersøgelse, hvis resultater er offentliggjorte i tre 
opsatser i »Norsk Fiskeritidende«. Imidlertid turde det have sin 
berettigelse, at jeg ogsaa for »Naturen«s læsere refererer de vigtigste 
resultater af mit arbeide; klipfiskeindustrien er saa vigtig for vort 
land, at det, der angaar den, bør interessere ogsaa andre end dem, 
der har med selve fiskebedriften at gjøre; foruden sin praktiske 
betydning har forresten ogsaa sygdommen adskillig naturvidenskabe- 
lig interesse. 
Det, som klipfiskehandlerne i vore kystbyer kalder for »mid« 
paa klipfisk, er en sygdom, der ytrer sig ved, at der paa overfladen 
af fisken danner sig et lysere eller mørkere ' «ertræk, som 
å 19 
