304 
samt bagkroppen, som ved et smalt skaft er forbundet med brystet, 
mangler ben og (undtagen hos hannerne) i enden har en giftkertel 
og ofte en stikkende braad til angreb og forsvar. Giften (myre- 
syre) føres ind i de saar, som braaden frembringer, eller hvis denne 
mangler, i de saar, som gjøres af kjæverne. De myrer, som mangler 
braad, bøier sig derfor slig, at bagkroppens yderste del kommer til 
at berøre det sted, som dyret har angrebet med kjæverne. Et andet 
forsvarsmiddel har en to tommer lang, sort myre, som lever i det østlige 
Afrika. Naar den angribes, udsender den en gjennemtrængende lugt af 
svovlvandstof. 
Paa hovedet sidder to par kjæver, som bevæges til siderne, ikke 
som hos de høiere dyr op og ned. Kun overkjæverne kan bruges 
til at gribe og afbide faste, haarde gjenstande eller hos nogle til at 
gjennembore fienden med; det andet kjævepar sammen med den saa- 
kaldte tunge, der udgjør en del af underlæben, tjener derimod til at 
opsuge flydende sager. Paa underlæben og underkjæverne sidder leddede 
vedhængsler, som er deres føleredskaber. Desuden findes paa hovedet et 
par lange, mangeleddede følehorn, som er føle- og lugteredskaber, paa 
panden tre smaa punktformede øine og paa siderne af hovedet to store 
sammensatte øine, som hvert paa overfladen viser hundreder af regel- 
mæssige sekskantede figurer, saakaldte facetter, der hver for sig kan 
ansees som svarende til hornhinden i det enkelte øie. 
Myrernes syn er dog meget svagt, og gjennem facettøinene synes 
bare nære gjenstande at kunne opfattes.  Lugtesansen derimod er over- 
maade skarp; gjennem lugten kjender myrerne hinanden, og ved den 
samme sans finder de frem paa sine vandringer. Sætter man en myre 
paa et sted, hvor myrer aldrig har passeret, saa staar den 1 fare for 
ikke at finde hjem; ja selv om man bare stryger med haanden over 
en ny myresti, blir myrerne uvisse om veien. I den saakaldte tunge 
synes myrerne at have et smagsorgan, men hørelse har man endnu ikke 
opdaget hos dem. Sikkert er det imidlertid, at de kan meddele sig til 
hverandre ved hjælp af følehornene, idet de med disse berører andre 
myrers følehorn eller ansigt. Selv et taleorgan vil man have fundet i 
etslags surrende redskaber, som ikke synes at bruges eller være brug- 
bare til andet. — Myrernes indre bygning forbigaar vi aldeles. 
Ligesom mange andre insekter og lavere dyr undergaar myrerne for- 
vandlinger. Eggene er meget smaa og ganske hvide. Efter 14 dages 
forløb fremkommer af egget en unge, den saakaldte larve; den er et 
lidet ormlignende dyr, uden ben eller øine og ude af stand til selv at 
skaffe sig føde. Naar larven har opnaaet en vis størrelse, lægger den 
