305 
sig til ro og tager ikke mere nogen føde til sig; den spinder ofte et 
hylster af fine silketraade om sig og forvandles til puppe. Puppen kal- 
des urigtig for myreeg. Naar saa dyret er blevet forvandlet indenfor 
puppens hud, sprænges tilslut hylsteret, og det fuldtfærdige insekt kom- 
mer frem. 
Myrerne deles i tre gupper: formicider, som mangler braad og 
har en-leddet skaft; ponerider, som har braad og en-leddet skaft, 
samt myrmicider, som har braad og to-leddet skaft mellem bagkroppen 
og brystet. 
Til den første gruppe hører blandt vore arter den store heste- 
myre, som bygger i træstubber, tuemyren, som er bekjendte for sine 
store tuer, den sorte og den røde myre og den gule jordmyre m.fl. 
som bygger dels i træstammer, dels i jorden, under stene, i tuer o.s.v. 
Den anden gruppe er sjelden i Europa. Hertil hører visitmyren 
i Vest-Afrika, som mangler faste boliger, og som ved nattetid gaar ud 
paa rov. 
Til tredje gruppe, som omfatter de fleste arter, hører blandt andet 
eddermyren (indenlandsk) og en mængde udenlandske arter, om hvilke 
mere senere. De saakaldte hvide myrer eller termiterne, som er 
almindelige 1 den hede zone, og som 1 sin levevis stemmer overens med 
myrerne, hører ikke hid, ikke engang til de netvingedes orden. 
Myrerne lever 1 samfund, ligesom nogle andre insekter, som bierne, 
humlerne, hvepsene og termiterne. Deres samfund kan sammenlignes 
med velordnede menneskelige stater, og i mange maader viser de, som 
vi skal se, en overraskende lighed med menneskelige samfund af for- 
skjellige slags. Myrerne. synes til og med at være modne for selvstyre 
og at have løst selvstyrets vanskelige problem, idet alle samfundsmed- 
lemmerne viser en mønsterværdig enighed og stræver med den mest 
beundringsværdige uegennytte kun for det almene bedste; enhver har 
ogsaa sin faste beskjæftigelse, og der raader en bestemt arbeidsordning 
og arbeidsfordeling. De er ogsaa med nogle undtagelser socialt lige- 
stillede med hverandre. (Undtagelserne gjælder slaverne og kanske offi- 
cererne). Et myresamfunds medlemmer kan gaa op til 20,000, men alligevel 
kjender de alle hverandre. De udgjøres af vingede hanner og hunner, 
som sjelden eller aldrig gaar ud, men tilbringer sin tid i magelighed og 
dovenskab, af vingeløse arbeidere, og undertiden ogsaa af vingeløse 
soldater. I nogle arters samfund findes endog slaver, som da altid 
er individer af andre arter. Arbeiderne og soldaterne maa ansees 
20 
