306 
som uudviklede hunner, der ikke kan lægge eg, men har andre for 
samfundet vigtige opgaver: at bygge op og vedligeholde boligen eller 
byen, som den ogsaa kaldes, at bevogte og opfostre yngelen, at skaffe 
føde til samfundet samt at forsvare det. De udgjør sædvanligvis det 
overveiende antal af statens medlemmer. Soldaterne, som kun er kjendte 
hos et mindre antal arter, skiller sig fra arbeiderne ved sin størrelse 
og sine kraftigere overkjæver. 
Paa en vakker sommerdag — helst 1 august maaned henimod 
aftenen — kan man ofte se skarer af saakaldte flyvemyrer, som 
undertiden paa afstand ligner en liden sky, der hæver og sænker 
sig i hvirvlende dans. Den udgjøres af sværmende hanner og hunner, 
som er komne fra et eller flere samfund og nu feirer sit bryllup. Efterat 
parringen har fundet sted falder de ned til jorden, og hannerne, som 
paa grund af sine svage kjæver ikke selv kan skaffe sig føde og 
ikke modtages 1 noget samfund, omkommer snart. Hunnerne derimod 
opsøges af arbeidsmyrerne, bæres af disse hjem til boligen og inde- 
stænges 1 de inderste kammere, hvor de holdes fangne og begynder at 
lægge eg. Hvis de hjembragte hunner ikke selv vil slide sine vinger 
af, gjøres dette af arbeiderne. Af de sværmende hunner blir mange 
et rov for fiender, men mange andre, som er fløine for langt bort, eller 
af anden grund ikke er blevne fundne af arbeiderne, slider selv af sig 
vingerne, som ikke mere behøves, graver sig i jorden et lidet hul og nogle 
kammere, i hvilke de lægger sine eg. Disse passer de selv, indtil der 
af dem har udviklet sig arbeidere, som kan overtage omsorgen for 
den nye koloni. Derefter lægges han-eg og sidst hun-eg. Paa denne 
maade grundes nye samfund. Slige kan ogsaa dannes ved udvandring 
af større skarer fra et gammelt samfund, hvor boligen er bleven for 
liden. 
Som før nævnt har arbeiderne at passe eggene — de forskjellige 
slags i særskilte rum — samt de larver og pupper, som udvikler sig af 
dem. Herved lægger de for dagen stor omsorg og virkelig ømhed. 
For at skaffe dem en passende temperatur flytter de sine pleiebørn flere 
gange om dagen, snart hid snart did i boligen. Hvis veiret er tørt og 
ikke altfor varmt, bæres de op til den øverste del af bygningen, ja selv 
udenfor denne, for at udsættes for solstraalerne; ved sterk hede, regn 
eller ved lav temperatur flyttes de derimod til de nederste rum, hvor 
temperaturen er jevn, og hvor vandet ikke naar dem. For at vænne 
dem til renlighed farer de ofte over dem med tungen, hvorved mulig 
vedhængende smuds fjernes. Straks de trues af nogen fare, er vogterne 
øieblikkelig færdige til — med fare for sit eget liv — at redde sine 
