317 
Spangereid nu maa sættes ud af betragtning ved undersøgelsen over 
landets hævning; siden 1879 er nemlig disse levninger paa Spangereid 
beviste at være en egen form af grave fra jernalderen, — altsaa at sam- 
menstille med, ikke at se i modsætning til, de gravhouger, som findes 
samme sted!) 
Hvad forøvrigt vore oltidsievningers vidnesbyrd om en saadan hæv- 
ning af landjorden 1 historisk tid angaar, kan jeg henvise til mine be- 
merkninger i samme selskabs aarsberetning for 1875 pag. 108 ff. For- 
holdene maa 1 denne henseende være forskjellige paa de forskjellige 
steder. Medens en runeindskrift paa en klippe ikke langt fra Veblungs- 
næs synes at gjøre en hævning paa 6—8 fod 1 de sidste 12—1400 
aar rimelig, forbyder beliggenheden af gravhouge, der tildels maa hid- 
røre fra omtrent samme tid, at antage, en stigning af mere end 2—3 
fod, siden de blev anlagte; dette gjælder om grave saavel i Ryfylke 
som 1 distrikter ude ved havkysten 1 S. Thjms. amt. Hos befolkningen 
i kystegnene hører man jevnlig om, at »landet voxer«; hvor deres olde- 
forældre og bedsteforældre endnu roede, kan baad ikke mere komme 
frem o. s. v. Hvilken rolle imidlertid oprøring og opgrunding i saa- 
danne tilfælde kan have spillet, har de naturligvis ikke havt anledning 
til at konstatere. 
Det merkeligste forhold i saa henseende, som har været fremført 
fra arkæologisk side, er fhv. adjunkt Arnesens iagttagelser med hen- 
syn til de smaalenske helleristninger, nemlig at der, siden de i bronze- 
alderen blev indhuggede, rimeligvis har fundet sted en hævning af landet 
paa 70 fod?); ogsaa 1 tilstødende dele af Sverige har man gjort lignende 
lagttagelser?*). En saa sterk stigning i saa ny tid, (de nævnte hellerist- 
ninger er sandsynligvis anbragt, med et rundt tal, omkring et aartusinde 
før vor tidsregnings begyndelse), synes unegtelig paafaldende; foreløbig 
maa dette forhold henstaa til observation. Gravlevninger tildels fra en 
end ældre tid synes her i de samme egne, saavel Smaalenene som Bo- 
huslæn, at forekomme i ringere høide over havet. Ved fremtidige 
arkæologiske undersøgelser i de samme egne maa dette punkt haves 
for øie. — I ethvert tilfælde maatte hint forhold være temmelig lokalt: 
paa den anden side af fjorden, paa Brunlarnæs, har jeg nemlig selv 
fundet en mindst ligesaa gammel helleristning i betydelig ringere høide 
over havet*). 
Dr. Ingvald Undset. 
Trælaase. I septemberheftet, 1 den interessante artikel om »Lofot- 
fiskets historie<, omtales pag. 275 de gamle trælaase, som ofte fore- 
kommer paa rorboderne, og lignende, der bruges af bønderne i Syrien, med 
de dertil hørende nøgler. Sandsynligvis dreier det sig her om laase af 
samme slags, som de hardangerske saakaldte »bjørnelaase«, der an- 
vendes paa boder og nøst, med T-formede jernnøgler. Jeg anfører kun, 
at disse laase er rent romerske og sandsynligvis med romersk kultur er 
1) Smlgn. prof. O. Rygh i aarsberetning for 1879 fra Foreningen. til norske 
fortidsmindesmærkers bevaring, pag. 21—53. 
2) Smign. Kristiania videnskabsselskabs forhandlinger for 1873, pag. 457- 
SD) Smign. Antiquarisk Tidsskrift för Sverige, II, pag. 432. 
4) Aarsberetning for 1886, pag. 136. 
