322 
den. Det var den gjængse opfattelse, som syntes saa ligetil, at 
jorden er en kugle med et glødende og flydende indre, dækket af 
en tynd, fast skorpe, som vilde briste, idet den gav efter for de 
indre massers tryk, om ikke vulkanerne, gjennem hvis kratere man 
saa en del af dette glødende indre flyde ud, gav et betryggende 
afløb. 
Et nøiere studium af jordskjælvene har vist det urigtige i at til- 
skrive alle jordskjælv vulkansk virksomhed. Var det nemlig saa, at 
alle jordskjælv var et udtryk for en bestræbelse hos den hypotetiske 
ildflydende jordkjerne efter at sprænge jordskorpen, maatte jo jord- 
skjælvenes egentlige udgangspunkt henlægges til grænsefladen mellem 
jordens kjerne og skorpe, og spørgsmaalet blev da, hvor langt ned 
under overfladen ligger udgangspunktet for jordskjælvene, med andre 
ord, hvor stor er jordskorpens tykkelse. 
Læren om jordens ildflydende indre er fremgaaet af en hy- 
pothese og ikke af eksakte betragtninger, og derfor angives ogsaa 
jordskorpens tykkelse meget forskjelligt. Humboldt antager en 
tykkelse af 5 geogr. mil (38 km.) — det er det dyb, i hvilket man skulde 
være naaet til en temperatur lig granitens smeltepunkt. Nauman 
anfører efter Cordier tykkelser paa 16, 21 og 37 mil og efter 
Hopkins en tykkelse af 172—255 mil uden at se sig istand til selv 
at træffe en afgjørelse. 
Man kunde gjøre en prøve paa rigtigheden af denne plutonistiske 
theori for jordskjælv, idet man regnede efter, hvad virkningen paa 
jordens overflade vilde være af et stød mod skorpen, naar dette 
tænktes anbragt i et dyb svarende til skorpens tykkelse. Udfører 
man en saadan beregning, og gaar man ud fra den mindste tykkelse, 
fra 5 mil altsaa, viser det sig, at en hævning nedenfra paa kun 
I mm. vilde frembringe i jordens overflade en revne paa 8 cm. 
En saa ubetydelig hævning vilde nu, efter det, vi kjender til 
strukturen af de masser, af hvilke jordskorpen er sammensat, slet 
ikke naa til overfladen, men saa meget indsees, at enhver sterkere 
hævning maatte føre til, at jordskorpen slog uhyre revner. En hæv- 
ning paa .'/» m. paa grænsefladen mellem det ildflydende indre og 
skorpen i et dyb af 5 mil vilde paa overfladen resultere i revner af 
40 meters bredde. 
Sætter man skorpens tykkelse større, blir naturligvis forholdet 
endnu uheldigere for den plutonistiske opfatning af jordskjælvene. 
