323 
Hvad enten man nu med Angelot og Nauman har tænkt 
paa voldsomme fluktuationer i jordens indre eller med Perrey og 
Falb tænker paa flodbølger i det flydende indre, svarende til havets 
flodbølge, og som denne fremkaldt af solens og maanens stilling, 
synes udgangspunktet for det stød, som medfører jordrystelsen, un- 
der ingen omstændigheder at kunne henlægges til noget stort dyb 
i jordens indre. 
For at komme til en rimeligere forklaring har man taget sin 
tilflugt til dampens spændkraft og tænkt sig, at vand trængte ned 
i jordens indre til saa stort dyb, at det gik over til damp af til- 
strækkelig stor spænding til at kunne ryste de overliggende lag; thi 
hvordan man nu end tænker sig jordens indre, synes det dog sik- 
kert nok, at der maa være høi temperatur der. 
Nauman antager endog muligheden af, at havvandet kan trænge 
frem helt til det af ham antagne glødende indre. 
Mod en saadan damptheori optræder Babinet og paaviser, 
støttet til eksperimenter, det uholdbare ogsaa i denne. Han siger, 
at alle, som har forsøgt at finde et udtryk for den voksende kraft 
hos dampen af mere og mere ophedet vand, er kommet til den er- 
kjendelse, at denne kraft har en grænse, som ikke kan overskrides. 
Der er da et absolut maksimum af spændkraft, men i de dyb, i 
hvilke denne skulde være naaet, er trykket af de overliggende lag 
saa stort, at det formaar at modstaa damptrykket; der kommer alt- 
saa intet jordskjælv. 
Lad os foruden dette anstille en ganske liden beregning. Efter 
hvad man tror at kunne sige med nogenlunde sikkerhed om tempe- 
raturens tiltagen med voksende dybde, kan man antage, at der i 
dyb af 3000 m. i et jordstrøg med en aarlig middeltemperatur af 
09 hersker en temperatur paa 1009. Vand, som kom derned, vilde 
altsaa koge ved I atmosfæres tryk — dampene vilde have I atmosfæres 
spændkraft. Men i denne dybde er der paa grund af de overlig- 
gende stenmasser et tryk af 750—800 atmosfærer. I en dybde af 
29000 m. anslaar Humboldt vanddampenes spændkraft til 2800 
atm. —men da er ogsaa hvad vi kan kalde bergtrykket 6600—7000 
atm. Differensen mellem vanddampenes spændkraft og det paahvi- 
lende bergtryk blir vel efterhaanden mindre, men tænker vi os et 
dyb, hvor der herskede ligevegt, hvor altsaa vanddampenes spænd- 
kraft var ligesaa stor som det paahvilende bergtryk, kommer vi 
Ea 
