334 
vede fra andre myrearters boliger. Man kjender idetmindste tre euro- 
pæiske arter, som holder slaver: polyergus rufescens og strongylog- 
nathus testaceus, som forekommer i Syd- og Mellemeuropa, samt formiea 
sanguinea, som findes ogsaa i Skandinavien, Den førstnævnte art røver 
arbeideryngel fra formica fusca og fra formica cumicularis, som, fordi 
de begge er sorte, meget passende kaldes negermyrer. Den anden art 
røver arbeideryngel af eddermyren. Den tredie holder arbeidere af 
begge de førnævnte negermyrer og — omend sjeldnere — af en tredie 
art, lasius alienus; den udfører dog sammen med slaverne alle arbeider og 
forsvarer boligen tappert. At disse myrer er mindre afhængige af sine 
slaver kommer vel hovedsagelig af, at deres munddele er mere udvik- 
lede. De drager ogsaa paa en maade omsorg for sine slaver, thi 
naar der er fare paafærde, bærer de dem ned til tuens sikreste rum. 
Begge de to andre slaveholdere, og især den saakaldte amazone- 
myre, udretter intet andet arbeide end krigstjeneste, hvilket vel neppe 
kommer saameget af træghed og dovenskab som af, at deres munddele 
ikke duer til almindeligt myrearbeide ; derimod er deres syllignende kjæver 
særdeles skikkede til at gjennembore fiendens hoved. Slaverne maa 
her ikke alene bygge boligen, skaffe føden og passe baade sine herrers 
egne og de røvede larver og pupper, men de maa ogsaa made sine 
herrer, baade hanner, hunner og arbeidere, ja til og med bære dem 
omkring 1 boligen. Ved flytningen til en ny stad maa slaverne bære 
baade eggene, larverne og sine herrer. Huber, som først iagttog disse 
merkelige forhold, omtaler et interessant forsøg. Han indestengte 1 et 
glaskar tredive amazonemyrer med larver og pupper af deres egen art, 
samt nogle pupper af negermyrer. I karret havde han noget honning, 
men uagtet myrerne kun behøvede at gaa nogle faa skridt for at faa 
føden, brød de sig slet ikke om det og tog heller ikke vare paa lar- 
verne eller pupperne. Inden to dage var de fleste døde af sult, og de 
øvrige yderst matte. Da slap han ind en eneste negermyre. Den be- 
gyndte straks at skaffe orden i det hele, gravede huller i jorden tl 
larver og pupper og madede med stor iver de myrer, som endnu var 
ilive. 
Slaveholderne drager paa vikingtog flere gange om aaret i velordnede 
tropper for at skaffe sig slaver. Undertiden maa de levere haarde slag, 
før deres foretagende lykkes, men som oftest overrumples negermyrerne 
af angrebets heftighed, og da trænger røverne ind i det indre af bo- 
ligen og bortfører i store mængder de beseiredes larver og pupper, som 
derefter overlades til de slavers omsorg, som allerede befinder sig i ko- 
lonien. De vogter sig vel for at tage han- eller huneg, som ei vilde 
