339 
myreboliger, de træfter. E. legiomis drager frem i brede kolonner paa 
mange tusen individer. E. prædator gaar i en falanx af myriader af 
individer. De hvælv, som bygges af E. crassicormis og flere andre, er 
er allerede før omtalt. 
Hos myrer af denne slegt (ecitom) har man iagttaget visse befalhavende, 
som sandsynligvis leder det store tog. Naar kolonnen skrider frem i tæt 
sluttede og vel ordnede geleder, fire eller seks mand i bredden, faar man 
nemlig se nogle individer, som er udrustede med større hoved end de 
andre, løbe frem og tilbage langs kolonnens sider; de uddeler befalinger 
ved at berøre andre myrer med sine følehorn, og er synlig optagne med 
at opretholde orden og disciplin i gelederne. Antallet af slige befal- 
havende gaar næsten op til '/39 af hele styrken. Belt saa engang en 
kolonne rovmyrer gjøre holdt nedenfor en steil skrænt paa veien. Tolv 
af disse befalhavende traadte sammen til krigsraad, lidt afsides fra de 
andre. Pludselig forlod en af de tolv raadet og klavrede opover 
skrænten, tydeligvis for at undersøge terrænet. Nogle af de andre offi- 
cerer fulgte efter og fandt marken ovenfor skrænten atter græsbevokset, 
saa der var udsigt til et rigt jagtbytte, thi speiderne vendte tilbage, 
meddelte sine iagttagelser, og snart var hele kolonnen i rask marsch 
opover skrænten. 
I det foregaaende har vi anført talrige beviser paa myrernes høit 
udviklede sjæleliv, men vi skal endnu anføre nogle træk, som yder- 
ligere viser, at disse smaa dyr ikke ledes af det blotte instinkt, men er 
tænkende væsener. 
Et samfund af den bladskjærende myre, som er almindelig i 
«det sydlige Amerika, havde en gang paa sine provilanteringstog lagt 
veien over en jernbanelinje, men følgen var, at daglig en mængde myrer 
«dræbtes paa skinnerne af de passerende tog. Da dette havde gjentaget 
sig nogen tid, gravede myrerne en tunnel under hver skinne og gik nu 
uden fare. Man tilstoppede disse tuneller, men myrerne var ikke til at 
formaa at gaa videre over skinnerne, de gravede sig nye tunneller ved 
siden af de gamle — et tydeligt bevis paa iagttagelse og overlæg. 
En hr. Sykes i Ostindien opdagede en dag, at hans syltetøler, 
som opbevaredes i et hvælvet rum, angrebes af myrer. Han trak saa 
bordet væk fra væggen og stillede bordbenene 1 skaaler, fyldte med 
terpentin.  Nogle dage udeblev tyvene, men snart fandtes de igjen i 
mængder paa bordet. Det viste sig, at de gik opover væggen og 
hvælvet, indtil de kom lodret over bordet, hvorpaa de slap sig ned. 
22* 
