350 
Denne mikrobe er gjentagne gange senere paavist af andre ved tilfælde 
af stivkrampe. Ved undersøgelser over stivkrampens fremkomst 1 
Frankrige mener Verneuil sikkert at kunne paavise, at alle tilfælde af 
stivkrampe hos mennesker har sin optindelse fra heste eller fra jord, hvori 
der findes hestegjødning. Engang fik saaledes en kone en blomsterpotte i 
hodet, fik derved et saar og senere stivkrampe; planten i potten var gjødet 
med hestegjødning. I overensstemmelse hermed staar forekomsten af 
stivkrampe; den skal aldrig forekomme, hvor der ikke holdes heste eller, 
hvor jorden ikke er gjødslet. Om det nu oprindeligt er hestene, der 
har inficeret jorden, eller jorden, der har inficeret hestene, vil Ver- 
neuil lige saa lidt afgjøre som det spørgsmaal, der engang diskuteredes, 
om det var en høne, der lagde det første eg, eller om den første høne 
var kommet af et eg. Hvis nogen af læserne ikke skulde kjende til, 
at heste dør af stivkrampe, saa kan vi meddele, at for nogle aar siden 
døde tæt ved Bergen en hest, der blev kastreret, af stivkrampe, hvad 
dyrlægen tilskrev den omstændighed, at hesten var dansk eller svensk, 
og det kan gjerne være, at hesten har bragt giften med sig fra sit 
hjemsted. 
Verneuil mener nu, at man lettelig vil kunne forebygge stiv- 
krampen, hvis man omhyggeligt tager sig af alle tilfælde af sygdommen 
hos heste og sørger for, at den ikke fra dem faar anledning til at ud- 
brede sig videre. G. Al 
Mindre meddelelser. 
En sjelden gjest. Ved et lidet tjern ved gaarden Nordhassel paa 
Lister blev der den 7de oktober d. a. skudt 5 skeheirer (platalea 
deucorodia) af en flok paa 11 stykker. Dagen efter blev endnu et 
individ skudt ved gaarden Torp, '/y mil fra Farsund. Dyrene har 
været aldeles udmattede, thi de førstnævnte 5 fugle blev skudt 1 et 
eneste skud, hvad der vel ikke havde været tilfælde, hvis fuglene havde 
været i fuld vigør, da de som regel er meget sky og forsigtige. Alle 
individer var fuldvoxne og i meget godt hold, totallængden varierede 
mellem 765 og 880 mm., det brede skeformede neb havde en længde 
af 167—214 mm. —Ventrikelen hos dem alle var fuld af grønske, der- 
imod fandtes der ikke spor af dyrisk næring, smaa fiske, padder, 
vandinsekter, mollusker og krustaceer, hvoraf skeheiren ellers lever. 
Skeheiren er saavidt vides tidligere kun observeret og skudt to 
gange her i landet; det ene eksemplar blev skudt paa Jæderen 1832, 
det andet i nærheden af Tønsberg 1836, det sidste er opbevaret paa 
universitets-museet (Collett. —Skeheiren har aldrig været seet i Sverige 
(Holmgren). I Finland skal den oftere være seet eller skudt, de ældre 
oplysninger herom er imidlertid lidt usikre. I Danmark, saaveli Jylland 
som paa øerne, skal den kun være observeret flere gange, sidste gang 
