362 
sommer paa sine smaa fartøler forfølger hvalrossen og sælhundene mel- 
lem isflagene omkring Spitzbergen, gjort vigtige opdagelser med hensyn 
til disse egnes geografi og særlig opdaget flere nye øer øst for Spitzber- 
gen. Efter deres iagttagelser synes det, som om Frantz Josefs land og 
Spitzbergen tilhører en og samme øgruppe, som hindrer ismasserne fra 
at trænge sydover. 
Den tredie vei nordover mod polen gjennem den brede havarm, 
der fører ind til polarhavet, gaar langs østkysten af Grønland, der dog 
kun har været besøgt af et lidet antal ekspeditioner. 
I 1607 fulgte Hudson denne kyst til den 73de breddegrad, førend 
han trængte frem til Spitzbergen, og i det 17de aarhundrede trængte 
hollandske hvalfangere temmelig langt frem paa denne samme vei. 
Paa Van Keulens kart (1709) er efter disse opgaver Grønlands øst- 
kyst optegnet lige til den 77de breddegrad, derefter følger en ukjendt 
strækning, hvorefter kystlinjen antydes op til 789 20". 
I 1822 blev Grønlands østkyst besøgt af Scoresby, seks aar senere 
af Clavering og Sabine. Begge disse ekspeditioner var imidlertid 
af forholdsvis liden betydning; betydelig vigtigere var Germamia-ekspe- 
ditionen, udsendt af tyskerne 1 1868. Den berømte Gotha-geograf, 
Peterman, mente, at polarstrømmen, som gaar sydover langs denne 
kyst og fører en stor mængde is med sig, befriede polarhavet for en 
stor del af dets ismasser, og at det følgelig var paa denne kant, man 
maatte søge det isfri polarhav, som der dengang taltes saa meget om. 
Germania naaede ikke længere end til 759 30% et af ekspeditionens 
medlemmer, den samme Payer, som fire aar senere opdagede Frantz 
Josefs land, fortsatte nordover med slæder og kom til den 77de grad, 
den største bredde, som endnu er naaet ad denne vei. Denne tyske 
ekspedition er bleven mest berømt ved reserveskibet Hansa's sørgelige 
skjæbne. Dette fartøi blev paa 70942", med Grønlands østkyst i sigte, 
knust af isen; mandskabet maatte søge tilflugt paa et isflag, hvor de 
maatte tilbringe vinteren og med hvilket de lidt efter lidt førtes sydover. 
Efter at have drevet saaledes en strækning af 2000 km., lykkedes det 
de ulykkelige i baade at naa de danske faktorier 1 det sydlige Grønland. 
Denne drift i isen er en af de skrækkeligste blandt de arktiske under- 
søgelsers mange forfærdelige episoder. 
Paa den anden side af Grønland fører en af de vigtigste veie, gjen- 
nem Davisstrædet, Baffinsbugten, Smithsund og Robinsonsund, ind til 
