363 
polarbassinet. De første ekspeditioner, som vovede sig op i denne del 
af de arktiske regioner, havde ligesom Chancelor, Burrough, Barentz. 
og Hudson til hensigt at finde en vei til Indien. I den tro, at Amerika 
var en forholdsvis smal ø, vilde de omseile dens nordende, for saaledes- 
at naa frem til Østasien; de gjenoptog paa en maade Kristofer Colum- 
bus" tanke om at naa Indien ved at seile vestover, men fulgte kun en 
nordligere vei end Amerikas opdager for at komme udenom de lande, 
han havde opdaget. 
Den første ekspedition, som fulgte denne vei, var Sebastian 
Cabots i 1498. Han tog veien over Island til Amerika, men stansedes. 
antagelig af drivisen omkring Grønland og maatte gaa sydover langs. 
kysten af Amerika. 1516 eller 1517 gjorde den samme mand et nyt 
forsøg og opdagede herunder Hudson- og Davisstrædet. Som en engelsk. 
forfatter siger, tilkommer Cabot æren af at have udkastet en plan, hvis 
udførelse blev forsøgt i mere end tre hundrede aar, og af at have an- 
givet de veie, som maatte følges for at løse opgaven. 
Sytti aar senere blev Cabots planer gjenoptagne af Frobisher. 
Paa sin første reise naaede han Grønland, hvis sydostlige kyst han fulgte. 
Derfra tog han vestover i haab om at finde en gjennemgang til Kina, 
men kom herunder til kysten af Labrador. Beretningen om den derpaa 
følgende del af hans reise er fuld af uklarheder, saa det er umuligt at 
udfinde, hvad vei han har fulgt. Han fortæller, at han kom ind 1 et 
langt stræde, hvor hans videre fremtrænger tilslut stansedes af is, men. 
hvor dette stræde ligger, er det ikke muligt at udfinde. 
Paa de kyster, hvor han havde landet, fandt Frobisher glimmer, 
som han var uvidende og naiv nok til at holde for guld. Da han der- 
for efter sin tilbagekomst berettede om de amerikanske polarlandes store 
mineralske rigdomme, blev der i 1577 og 1578 udrustet to nye ekspe- 
ditioner, der begge betroedes til Frobishers ledelse. De indbragte 
imidlertid ikke en unze guld, og deres eneste resultat var at gjøre de 
engelske sømænd fortrolige med drivisen rundt kap Farvel. 
Disse uheld skræmte ikke englænderne, og et decennium senere 
undersøgte Davis tre aar efter hinanden (1585, 1586, 1587) det stræde, 
som er opkaldt efter ham. Den nordligste bredde, han naaede frem 
til, var omtrent 739, i nærheden af Upernivik. Hans skibe var smaa 
nøddeskal paa 50 og 35 tons. 
I begyndelsen af det følgende aarhundrede fortsattes Davis' under- 
søgelser af Baffin (1616). Denne var heldig nok til at komme igjen- 
nem ismasserne i Melvillebugten og opdagede Smithsund. Paa 740 15" 
stansedes han af isen. 
