366 
dem ved læsningen af beretninger om russiske slædeekspeditioner paa 
nordkysten af Sibirien 1 slutten af forrige og begyndelsen af dette aar- 
hundrede. I 1740 havde Tscheljuskin paa denne maade naaet frem 
til nordspidsen af Asien; i 1810 havde Hedenström benyttet slæder 
for at udforske de nysibiriske øer, og med hundeslæder var det endelig, 
at Wrangel 1 1820—23 forsøgte paa at naa det land, der bærer hans 
navn. 
I 1827 afreiste Parry til Spitsbergen. Fra nordsiden af dette land 
naaede han 1 baade frem til de Syv øer, hvor han gik over paa isen, 
idet han trak de med meier forsynede baade efter sig. Overalt er 
»landet< oversaaet med ujevne isklipper, overalt er isen af heftige regn- 
skyl forvandlet til en grød, aldrig er den jevn og glat. Paa mange steder 
har der dannet sig hele smaa indsøer mellem isklipperne, og baadene 
maa sættes paa vandet for atter med store vanskeligheder at trækkes 
paa land paa den anden bred og slæbes videre paa sine meier. Eks- 
peditionen er for lidet talrig til at kunne trække med sig baade og pro- 
viant paa engang; hvert veistykke, den tilbagelægger, maa den derfor 
tilbagelægge tre gange, men alligevel vinder den lille flok 1 løbet af en 
maaned langsomt fremover. Henimod slutten af juli opdages det imid- 
lertid, at alle anstrengelser er forgjæves: isen, paa hvilken karavanen 
bevæger sig, er 1 drift sydover, og vinder man med uhørte anstrengelser 
nogle kilometer frem, saa tilintetgjør strømmen udbyttet ved at føre det 
tilsyneladende faste land ligesaa langt tilbage. Ekspeditionen er som et 
ekorn, der klatrer opover væggen af et dreieligt bur og ser sig selvfølge- 
lig nødt til at stanse. Trods alt har den dog naaet frem til 82" 45", 
«den største bredde, som er naaet fra den kant. 
Denne isens drift, under indflydelse af vind og strøm, i modsat ret- 
ning af den, i hvilken ekspeditionen vandrer, er en af de værste prø- 
velser, forskerne i de arktiske egne er udsatte for. De arbeider hele 
dagen møisommeligen med at faa slæderne trukne fremover og tror at 
være avanceret nogle kilometer, men opdager saa, at alle anstrengelser 
har været forgjæves, og at strømmen eller vinden har drevet deres 15- 
flage tilbage og ganske umerkeligt bragt dem bort fra det punkt, de om 
morgenen forlod — men desværre 1 forkjert retning. 
Den anden slædefærd nordover fra Spitzbergen var den, der lede- 
des af professor Nordenskiöld (1872). Hans ekspedition kom ikke 
nordenfor de Syv øer, men var af betydning ved de nøiagtige oplysnin- 
ger, den skaffede tilveie angaaende denne del af øgruppen. 
Ved Novaja-Semlja er det ogsaa i slæder, man er naaet længst mod 
nord. Da Payer først havde faaet Frantz Josefs land i sigte, gav han 
