367 
sig over isen ivei mod de i horizonten synlige øer og undersøgte landet 
i hundeslæder. Han kom paa den maade til 820 5". 
I oversigten over de ekspeditioner, der har taget veien gjennem 
Smithsund, omtalte vi allerede, at Morton og Hayes ved anvendelsen 
af dette transportmiddel for en tid erhvervede sig æren af at være dem, 
der fra denne kant var trængte længst frem mod nord. 
Tilslut skal vi endnu nævne to slædeekspeditioner under ledelse af 
Markham og Lockwood. Fra Alerts vinterkvarter gjorde Markham 
i april og mai 1876 et dristigt tog mod nord over ismarkerne. Det 
lykkedes ham at naa frem til 839 20" 26” n. br., men der blev han 
stanset af skjørbug og udmattelse og maatte vende om igjen. Senere er 
denne breddegrad bleven overskredet af løitnant Lockwood af Greely- 
ekspeditionen, der ogsaa gik tilfods over isen; han naaede dog ikke 
mere end henimod tre minuter længere end sin forgjænger. 
Vandringen over ismarkerne frembyder vanskeligheder, som det kun 
med de største anstrengelser er lykkedes ekspeditionerne at overvinde. 
Da de er nødte til at slæbe tunge slæder med sig, avancerer de neppe 
mere end 2 til 3 kilometer om dagen. Markham brugte saaledes ikke 
mindre end 39 dage for at tilbagelægge 92 km. Dertil kommer, at 
termometret ofte synker til 25 eller 30” under nul, undertiden endnu 
mere, og at man 1 denne intense kulde maa overnatte paa isen. Og 
endelig hænder det undertiden, som allerede nævnt, at isen bevæger sig 
i den modsatte retning af den, i hvilken ekspeditionen vandrer. Under 
disse omstændigheder synes det umuligt at naa frem til polen ved at 
vandre tilfods over de ismarker, der dækker polarhavet. 
Paa den anden side formaar selv de sterkeste skibe ikke at bane 
sig vei gjennem isen. Nordenfor Smithsund blev Alert stanset paa 
82" 50; langs kysten af Grønland lykkedes det ikke Germania at naa 
længere end til 78"; nordenfor Spitsbergen kom ikke Sofia høiere op 
end til 81" 42". Intet fartøi har kunnet bane sig vei nordover fra Frantz 
Josefs land, og i Behringsstrædet endelig blev Jeamettes fremtrængen 
hindret allerede ved en meget sydlig bredde. Overalt stanses skibene 
af uigjennemtrængelige ismasser. 
Nordpolen maa derfor efter al rimelighed ansees for at være umu- 
lig at naa uden ved hjælp af styrbare balloner, og for tiden er det en 
ren utopi at haabe paa at naa frem til vor klodes nordligste punkt. 
Alligevel er der ingen grund til at opgive de arktiske ekspeditioner. 
Forskningerne i disse isørkener har allerede givet et betydeligt videnska- 
