9 



probija prstenati vodeni kanal, te se dva puta zavija u tjelesnoj 

 šupljini, a iztiče posebnim otvorom na gornjem polu i to skoro 

 posve u sredini istoga. Tu dakle izlazi neprobavljena hrana, dočim 

 nam ciev predstavlja i ždrielo i želudac i crievo. U ustima 

 se nalaze često i to baš kod najobičnijih Ježeva tvrdi vapneni 

 zubovi, samo da su oni poredani u snopić, a šiljci im se stiču 

 kao u vršku kakovog čunjka (conus). Oni se sastoje od više dje- 

 lova, koji su na vrlo komplikovani način složeni, a sve skupa 

 poznato je već odavna pod imenom Aristotelova laterna. 



Spolni organi dolaze kod Ježeva u 5 grupa, koje su raz- 

 mještene pravilno u onim prostorima, koji se nalaze izmedju 5 

 radiarnih kanala. Iz svakog od tih 5 spolnih organa izlazi po 

 jedna cievčica; te cievčice iztiću na gornjem polu kroz 5 malenih 

 luknjica, poredanih pravilno oko prohodne luknje. Izmedju ovih 

 5 luknjica, od kojih svaka probija po jednu vapnenu pločicu, na- 

 lazi se drugih 5 točkica, koje prikazuju dakle konačne krajeve 5 

 radiarnih kanala. Tih 5 točkica su oči. Jež ima osim toga i po- 

 sebno žilje za krv, zatim živčani sistem, ali su i ti svi 

 organi pravilno namješteni, kako to iziskuje petokraka gradja tiela. 



Time smo spomenuh barem neke glavne dielove Ježa, koji 

 nam ah već dovoljno dokazuju, da je Jež daleko savršenija ži- 

 votinja od Aktinije i drugih mnogih nižih morskih životinja. 



Ježi su trome životinje, a hrane se mesom, oni mogu i 

 tvrdje predmete svojim zubima razdrobiti, iU opet napunjuju svoje 

 probavilo pieskom, pak onda probave sve ono što se možda or- 

 ganskoga u tom piesku nalazi, a sam piesak izbacuju na gornji 

 otvor van. Pomoćju svojih ambulakralnih nožica mogu i kakav 

 phen dohvatiti. Dodje li kakova životinja u njihovu blizinu, raz- 

 tegnu nekoje nožice, dok je ne dostignu. Ne opazi h ista za vre- 

 mena bhzinu i napadaj neprijatelja, ona je propala, jer skoro 

 na to sliede i druge nožice, a Jež povuče čitavo svoje tielo u 

 blizinu žrtve, koja bude skoro na to sa stotinama konopaca uhva- 

 ćena i u blizinu ustiju dovedena. Tu ne pomaže nikakovo opi- 

 ranje, jer puknu h i nekoje nožice, skoro ih na to druge zamiene 

 i tad ne preostaje drugo, nego da se nesretna žrtva preda u 

 svoju sudbinu. Nisam se ali malo začudio, kad sam sam motrio, 

 kako je jedan Jež uhvatio Eupagiirus-a — raka — , dakle raz- 

 mjerno visoko savršenu životinju, koja se dobro giblje, koja je 

 providjena izvrstnim očima i drugim sjetilima, a uz to je i dosta 



