odatle i potiče ime „Jež". Oni nisu otrovnici poput Aktinija, ali 

 im je opet težko do kože doći poradi bodlja, koje bodu. Kako 

 vidimo svaki ima svoje oružje, ta ljuta je borba, koja se tu 

 dolje bije. 



Koža morskih Ježeva sastavljena je poput mozaika od mno- 

 žine raznovrstnih, nu pravilno poredanih vapnenih pločica. 

 Čvrsti je to sklop, koji ne dopušta ni najmanjeg pomicanja, te 

 sačinjava negibivu tvrdu ljušturu. Kako se sad taj stvor giblje, 

 kad ne može tielo previjati poput zmije ili crva, a noge mu ta- 

 kocljer manjkaju? I zaista se gibanje Ježeva u moru tako lako 

 ne opaža, a ipak mienjaju svojo mjesto, jer nisu pričvršćeni poput 

 Aktinija i Korala. 



Da uzmognete motriti, kako se Jež giblje, ne vodim vas na 

 more, već u kakav akvarium. Tu ćete pozorno gledati Ježeve, 

 pak ako vas sreća posluži, naći ćete možda kojeg, kako se je na 

 okomitu staklenu ploču priliepio. Nikad bolje sgode, jer ćete 

 skoro zamietiti, kako mu iz tiela niču sitni prozirni crvići, koji 

 se prisisu na staklo, a onda skrate, te tielo tako prema onoj 

 strani, gdje su prisisani, pri daće. Duljim motrenjem možete se 

 osvjedočiti, da takovi sitni končići ili crvići prema potrebi sad tu 

 sad tamo na čitavoj površini izbijaju. Slabi su to i tanki končići, 

 a veliko je prema njima tielo Ježa, nu za to ih ima mnogo, te 

 prema potrebi sad veći sad manji broj dolazi u akciju. Ti su 

 končići šuplje cievčice, koje se skraćuju na toliko, da ih niti ne 

 razabiremo na tamnoj koži, ali se mogu, kad uztreba, i veoma 

 jako produljiti. 



Sigurno ćete se začuditi, kad vam kažem, da ih poglavito 

 voda, koja se u njima nalazi, razteže i steže. Nisu to tako glupi 

 stvorovi, oni resoniraju ovako : vode imamo u izobilju, zašto da 

 si ne stvorimo mali vodovod, pa da utjeramo vodu kroz cievi i 

 cievčice po tielu, može nam to dobro doći. 



Morsku vodu primaju kroz jednu vapnenu pločicu, koja se 

 nalazi na gornjem polu tiela, nu ne baš posve u sredini, već 

 blizu nje. Ta pločica je poput spužve izprekrižana kanalićima, 

 koji na način labirinta u njoj krivudaju, a zadaća im je, da se 

 voda filtrira, te da ne dospiju možda kakova zrnca pieska ili cesa 

 drugoga u tielo. Prošav tako pročišćena voda kroz tu pločicu, 

 koja se zove i madreporna ploča, dospije u kanal, koji se 

 okomito spušta kroz tjelesnu šupljinu prema dolnjeni polu, tu 



